Справа № 643/8773/21
Провадження № 2/643/4035/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Степанюк Д.Р.,

за участю:

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2010 року на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ј частки до 1/9 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, також просить відкликати виконавчий лист, виданий на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2010 року.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилався, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05.08.2010 у справі № 2-9857/10 з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частки від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. За цей час змінилися обставини, які не існували під час ухвалення рішення Московського районного суду м. Харкова, ухваленого 05.08.2010, оскільки з жовтня 2016 року він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 та її дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 05 липня 2019 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , 13 листопада 2019 року ним було визнано батьківство щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 в нього з ОСОБА_6 народилася дочка ОСОБА_7 . Зазначив, що його матеріальне становище порівняно з 2016 роком погіршилося, оскільки йому необхідно замість однієї непрацездатної особи відповідного віку утримувати вже двох, а з 2019 року трьох непрацездатних осіб, враховуючи дружину ОСОБА_8 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Посилався, що він є військовослужбовцем контрактної військової служби старшого офіцерського складу військової частини НОМЕР_1 , аліменти, що утримуються з його грошового забезпечення на утримання малолітнього сина вчасно та в повному обсязі зараховуються на картковий рахунок відповідача, можливості займатися іншою оплачуваною або підприємницькою діяльністю він не має, оскільки підпадає під заборону вимог Законів України «Про запобігання корупції» та «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Посилався, що відповідач офіційно працевлаштована, житлом забезпечена, має достатнє грошове забезпечення для свого утримання, а також повністю в змозі забезпечити та задовольнити потреби сина, відповідно з рівністю обов`язків батьків щодо утримання дитини разом з його допомогою. У зв`язку з тим, що його чистий щомісячний дохід, який залишається після утримання з нього аліментів, на його думку, не дозволяє йому належним чином матеріально забезпечити свою сім`ю, він вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 травня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, по справі призначено судове засідання.

Відповідач ОСОБА_1 01 червня 2021 року подала суду відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , в якому посилалася, що заперечує проти заявлених позивачем позовних вимог. Посилалася, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження відсутності у нього інших доходів, звертала увагу, що дружина позивача - ОСОБА_8 повинна була отримати одноразову допомогу при народженні дитини та інші гарантовані державою виплати. Також посилалася, що їх з відповідачем дитина має проблеми зі здоров`ям, а позивачу про це невідомо, адже з 2010 року він з сином не спілкується, а дитина перебуває на диспансерному обліку у гастроентеролога та спостерігається у кардіолога, з 2017 року спостерігається у хірурга-ортопеда, а з 2021 року у невролога. Посилалася, що такі наявні у дитини захворювання потребують додаткових витрат, проте вона не зверталася до позивача з вимогами про стягнення додаткових витрат на дитину, оскільки аліментів, які сплачував позивач, вистачало на несення таких витрат. Поряд з цим, зазначила, що зміна розміру аліментів спричинить необхідність періодичного стягнення з позивача, як з батька дитини, таких додаткових витрат. В обґрунтування свого матеріального становища посилалася, що працює приймальницею замовлень у ФОП ОСОБА_9 , за 5 місяців роботи отримала дохід в розмірі 24 240,00 гривень, такого доходу не вистачає на сплату житлово-комунальних послуг та на утримання сина.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилалася на обставини, як вони зазначені у відзиві на позовну заяву, зазначила, що отримує заробітну плату не більше 5 000 гривень щомісяця, якщо розмір аліментів буде зменшено, вона не зможе забезпечити сина усім необхідним.

Суд, заслухавши вступне слово відповідача, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 01 вересня 2009 року.

Малолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходить своє підтвердження довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, отриманою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 20 травня 2021 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2010 року з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Як убачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Чечелівським районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4 .

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим повторно 13 листопада 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солоненькому районах Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_2 та ОСОБА_8 народилася дочка ОСОБА_7 , що знаходить своє підтвердження свідоцтвом про народження, виданим 23 грудня 2019 року Соборним районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Згідно з довідкою № 154, виданою 15.03.2021 Військовою частиною НОМЕР_1 , підполковник ОСОБА_2 перебуває на військовій службі з 01.08.1991, у військовій частині НОМЕР_1 - з 16.06.2016 по теперішній час.

Позивачем ОСОБА_2 надано суду довідку про доходи № 152, видану 09 березня 2021 року Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України, зі змісту якої вбачається, що за період з січня 2020 року по грудень 2020 року ОСОБА_2 нараховано дохід в розмірі 255 765,52 гривні, загальна сума доходу за вказаний період за винятком аліментів становить суму в розмірі 192 783,23 гривні.

Відповідно до довідки № 81 від 21.04.2020, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, старшого солдата ОСОБА_12 , оператора взводу контролю повітряної обстановки роти управління розвідувально-інформаційного відділу, звільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку з відпусткою по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 18 квітня 2020 року по 21 грудня 2022 року, в зв`язку з чим її знято зі всіх видів забезпечення.

Як убачається з довідки про доходи, виданої фізичною особою підприємцем ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_1 , з 12.10.2020 ОСОБА_1 працює у ФО-П ОСОБА_9 на посаді приймальниці замовлень та отримала заробітну плату за період з лютого 2021 року по травень 2021 року в розмірі 24240,00 гривень.

Зі змісту довідки, виданої КНП «Міська дитяча поліклініка № 7» Харківської міської ради, виданої 26 травня 2021 року, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спостерігається у КНП «МДП № 7» ХМР з народження, знаходиться на диспансерному обліку у гастроентеролога з 2017 року з діагнозом: загин жовчного міхура, ДЖВШ, часті ацетономічні стани, спостерігається у кардіолога з 2014 року з діагнозом: диспластична кардіопатія, ПМК І ст., спостерігається у хірурга-ортопеда з 2017 року з діагнозом: плоскостопість, потребує ЛФК, масажу, плавання, ортопедичну устілку або взуття постійно, з 2021 року спостерігається у невролога з діагнозом: вегетативна дисфункція, часті головні болі, постійно потребує масажу, басейн, лікування курсом та дообстеження.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 зазначеної статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє їх від обов`язків щодо дитини.

За змістом положень ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Отже, можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.

Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Такий припис доводить факт підвищеного захисту прав дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, виходячи зі змісту статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов.

Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача.

Як установлено в ході судового розгляду, після постановлення рішення Московським районним судом м. Харкова від 05 серпня 2010 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утриманні малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у позивача дійсно змінився сімейний стан. Так, 05 липня 2019 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4 . В позивача на утриманні перебувають діти від другого шлюбу: дочка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Виходячи з наведених вище обставин, суд вважає наявними підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2010 року.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд виходить з такого.

Як встановлено судом під час розгляду справи, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з відповідачем ОСОБА_1 та фактично знаходяться на її утриманні. Зазначені обставини не заперечувались відповідачем під час судового розгляду.

Виходячи з наведеного, підставою для зменшення розміру аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є наявність у позивача ОСОБА_2 двох дітей від другого шлюбу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , окрім вказаних вище обставин, суд також враховує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 01 січня 2021 року становив 2395 гривень, а з 01 липня 2021 року 2510 гривен.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від:05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Посилання відповідача на ту обставину, що вона отримує мінімальну заробітну плату, а тому розмір аліментів, які вона отримує від позивача в розмірі ј частини від усіх видів його доходів, не може бути зменшеним, оскільки внаслідок цього її матеріальне становище та матеріальне становище сина сторін ОСОБА_3 , буде скрутним, судом не враховуються, оскільки, відповідно до вимог ст. 180 СК України обов`язок щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків. Що стосується посилань відповідача на наявність у дитини численних захворювань, то відповідачем не надано жодних відомостей щодо несення нею витрат на лікування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого на позивача необхідно покласти обов`язок сплачувати аліменти на сина у бажаному відповідачем розмірі. Більш того, відповідач не позбавлена права звернутися до суду з позовом щодо участі позивача ОСОБА_2 у додаткових витратах на дитину, що викликані хворобою дитини, як це закріплено вимогами ч. 1 ст. 185 СК України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України.

У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, враховуючи зазначені позивачем та відповідачем обставини відповідно в обґрунтування та заперечення проти позову та надані ними докази у їх сукупності, враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей батька, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підлягає стягненню з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) батька, але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому суд враховує, що такий розмір не є надмірним тягарем для позивача, а його зменшення не відповідає інтересам дитини.

Викладені вище висновки суду повністю узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 464/3480/17-ц.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2010 року на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки від усіх видів заробітку батька щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, до 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Московський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_5 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_6 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 23 липня 2021 року.

Суддя: Я.Ю. Семенова