ПОСТАНОВА

Іменем України

14 липня 2021 року м. Кропивницький

справа № 405/1653/20

провадження № 22-ц/4809/144/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда у складі судді Драного В.В. від 12 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Кіровоградська обласна спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву «Надія» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що він працював у Комунальному закладі «Кіровоградська обласна спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву «Надія» на посаді слюсара сантехніка.

Вказав, що 09 січня 2020 року директором школи було винесено наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за те, що він 05.01.2020 знаходився у приміщенні для фільтрації води та курив тютюновий виріб (цигарку). 13.01.2020 директором школи було винесено наказ, яким його повторно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за те, що він курив тютюновий виріб (цигарку). Наказом від 23.01.2020 № 12-к його було звільнено з 30 січня 2020 року з займаної посади за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин відповідно п. 3 ст. 40 КЗпП України на підставі вказаних наказів.

Вважає, що на нього за порушення трудової дисципліни було накладено одночасно два види дисциплінарного стягнення.

30.01.2020 відразу після ознайомлення з даним наказом він звернувся зі скаргами про порушення відповідачем вимог чинного законодавства до Управління освіти, науки, молоді та спорту Кіровоградської обласної державної адміністрації та до Управління Держпраці в Кіровоградській області.

06.03.2021 від Управління Держпраці у Кіровоградській області він отримав відповідь про те, що відносно нього було порушено вимоги ч. 2 ст. 149 КЗпП щодо порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ № 12-к від 23.01.2020 року про його звільнення, поновити його на посаді слюсаря-сантехніка з 30.01.2020 року та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.01.2020 року по 17.03.2020 року у розмірі 7648,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, а також на неправильне застосування судом норм матеріального права та на порушення судом норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював слюсарем-сантехніком 5 розряду у Комунальному закладі «Кіровоградська обласна спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву «Надія».

Згідно наказу директора КЗ «Кіровоградська ОСДЮШОР «Надія» Рой С.Л. від 09.01.2020 року № 5-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » ОСОБА_1 було оголошено догану, у зв`язку тим, що 05.01.2020 року слюсар-сантехнік ОСОБА_1 приблизно о 12:20 год. знаходився у приміщенні для фільтрації води та палив тютюновий виріб (цигарку). Його дії побачив директор школи та зробив зауваження, про що ОСОБА_1 було написано у пояснювальній записці від 09.01.2020 року. Цими діями ОСОБА_1 порушив наказ директора від 15.09.2011 року № 107 та Правила внутрішнього трудового розпорядку /а.с. 8/.

Відповідно до наказу Комунального закладу «Кіровоградська ОСДЮШОР «Надія» від 13.01.2020 року № 6-к «Про притягнення повторно до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », відповідно до доповідної записки заступника директора з АРГ ОСОБА_2 від 13 січня 2020 року та пояснювальної записки слюсаря-сантехніка ОСОБА_1 від 09 січня 2020 року, 09.01.2020 року слюсар-сантехнік ОСОБА_1 приблизно о 12:30 год. знаходився перед входом у приміщення хімводоочищення та палив тютюновий виріб (цигарку). ОСОБА_2 зробив йому зауваження та нагадав, що через таку ж ситуацію він отримав догану 09 січня 2020 року. Зазначені обставини були вказані у пояснювальній записці ОСОБА_1 від 09.01.2020 року. Цим ОСОБА_1 повторно порушив Правила внутрішнього трудового розпорядку та наказ директора від 08.01.2020 року № 1 «Про заборону куріння тютюнових виробів», Інструкцію з охорони праці № 1 (а.с. 9).

Наказом директора КЗ «Кіровоградська ОСДЮШОР «Надія» Рой С.Л. від 23.01.2020 року № 12-к ОСОБА_1 звільнено з 30.01.2020 року відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України (систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин), підстава накази директора школи № 5-к від 09.01.2020 року та № 6-к від 13.01.2020 року (а.с. 10).

Згідно листа Управління Держпраці в Кіровоградській області від 06.03.2020 року № Т/91-04.4/16-03 Управління розглянуло звернення позивача від 30.01.2020 року щодо порушення законодавства про працю в КЗ «Кіровоградська ОСДЮШОР «Надія», на підставі якого було проведено інспекційне відвідування, яким встановлено, що стосовно ОСОБА_1 порушено вимог ч. 2 ст. 149 КЗпП України щодо порядку застосування дисциплінарних стягнень, за наслідками якого директору школи вручено припис про усунення виявлених правопорушень, складено та буде передано до суду протокол про адміністративне правопорушення про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП (а.с. 11).

Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що звільнення позивача на підставі п.3 ст. 40 КЗпП відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно з ч. 1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

На підставі вимог ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Однак, як встановлено судом, за проступок вчинений ОСОБА_1 09 січня 2020 року, йому було оголошено догану та в подальшому звільнено з займаної посади, що є грубим порушенням ч. 2 ст. 149 КЗпП України, оскільки за одне порушення відповідачем застосовано два дисциплінарні стягнення догану і звільнення.

Водночас, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - у місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (частина перша статті 233 КЗпП України).

Частиною першою статті 233 КЗпП України визначено три випадки обчислення початку перебігу строку звернення до суду. Так, перебіг строку звернення до суду починається у разі: вирішення трудового спору - з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (тримісячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня вручення копії наказу про звільнення (місячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня видачі трудової книжки (місячний строк звернення до суду).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Вказана правова норма не передбачає переліку поважних причин для поновлення строку, оскільки їх поважність має визначається в кожному випадку залежно від конкретних обставин. Як поважні причини пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

При цьому наслідки пропуску строку звернення до суду у вигляді відмови в задоволенні позову з цих підстав застосовуються судом лише, якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але такі строки пропущено та підстав для їх поновлення не встановлено. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач пропустив встановлений законом місячний строк звернення до суду з позовом, питання про поновлення вказаного строку не порушував, а тому апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску строку звернення до суду з позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із постановленням нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 серпня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального закладу «Кіровоградська обласна спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву «Надія» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.07.2021

Судді:

О.А.Письменний О.Л.Дуковський Л.М.Дьомич