Справа № 750/6527/21
Провадження № 2/750/1692/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря - Левченко А.С.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зняття арешту з нерухомого майна,

в с т а н о в и в :

16 червня 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить зняти арешт з Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Обгрунтовано позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_4 , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку із тим, що постановою державного виконавця на вказану квартиру накладено арешт. Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги, прийняла спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори, проте існують перешкоди в оформленні спадкових прав, а тому з метою усунення перешкод в оформленні права власності, яке відповідно до ст. 321 ЦК України є непорушним, просить зняти арешт, підстави для якого вже відпали.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; запропоновано відповідачам подати відзив на позов.

Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позов не подали.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 липня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що проти задоволення позову не заперечує.

Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надіслав до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.04.2012 у справі № 2/2506/1269/12 стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії листа Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) № 19309/19.23-39 від 23.03.2021, згідно даних Спецрозділу АСВП, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 37070351 з виконання виконавчого листа № 2/2506/1269/12, виданого 11.05.2012 Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів. В ході примусового виконання рішення постановою державного виконавця накладено арешт на майно боржника. 31.12.2015 виконавче провадження було завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 23.03.2021 на виконанні у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження стосовно ОСОБА_4 (а.с. 13).

Згідно копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень № 26524609 від 08.09.2014, в межах вказаного виконавчого провадження постановою державного виконавця накладено арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_4 (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача - ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 16).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

В установлений законом строк позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим було заведено спадкову справу № 46/2020 (а.с. 15).

Проте, позивач не може оформити своїх спадкових прав, оскільки на нерухоме майно спадкодавця накладено арешт.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття арешту з майна.

Так, частина 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Також, у ч. 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Статтею 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно частина 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння, та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Таким чином, прийнявши у визначеному законом порядку спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця - ОСОБА_4 , позивач набула права на спадщину, до складу якої входить Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 .

Подання позову про зняття арешту з нерухомого майна обумовлено тим, що такий арешт перешкоджає позивачу, як спадкоємцю (власнику) в процедурі оформлення спадкових прав.

Враховуючи те, що арешт на майно ОСОБА_4 , який помер, було накладено на підставі постанови про арешт майна боржника ВП № 37070351 від 08.09.2014, арешт залишився не знятим, проте виконавче провадження відсутнє, наразі виконавчий лист не перебуває на примусовому виконанні, а також, враховуючи неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту її прав шляхом скасування такого арешту.

За таких обставин, пред`явлений позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 118, м. Чернігів, ідентифікаційний код юридичної особи - 36931595), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , накладений згідно постанови Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 37070351 від 08 вересня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя