Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.07.2021 Справа №607/11296/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності померлій ОСОБА_2 правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло, розташованому в будинку АДРЕСА_1 , зареєстрованого в БПЖ Тернопільського відділку залізниці, обґрунтовуючи тим, що при виготовленні вказаного свідоцтва було допущено помилку в написанні прізвища « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_2 ». Допущена у свідоцтві про право власності на житло помилка, яка полягає у розбіжності у зазначені прізвища, перешкоджає заявнику оформити спадкове майно після смерті померлої, оскільки ОСОБА_1 доглядала померлу та саме на неї померлою був складений заповіт. З цих підстав просить заяву задовольнити.

У судове засідання представник заявник не з`явився, не повідомив про причини неявки.

Представник заінтересованої особи будучи належними чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак надіслав заяву про розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи, при ухваленні рішення поклався на розсуд суду.

За таких обставин відповідно до статті 223 ЦПК України суд відсутні перешкоди для розгляду справи по суті та суд вважає можливим її розгляд у відсутності учасників справи.

Розглянувши справу суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав:

Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло від 05 листопада 1993 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядженням (наказом) від 30 жовтня 1993 року, записаного у реєстрову книгу за №02, квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Проте, у свідоцтві про право власності на житло від 05 листопада 1993 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, не вірно зазначено прізвище померлої « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_2 ».

У розпорядженні органу приватизації №02 від 30 жовтня 1993 року, на квартиру по АДРЕСА_2 , виданого директором цукрового заводу «Поділля», вказано прізвище « ОСОБА_2 ». При цьому у будинковій книзі на квартиру ( АДРЕСА_2 ) АДРЕСА_1 , а також у технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_3 зазначено прізвище власника « ОСОБА_2 ».

Згідно із заявою про передачу в приватну власність комунальної квартири, ОСОБА_2 звернулась до керівника органу приватизації для оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16 грудня 2019 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання №9 від 16 грудня 2019 року, наданого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що складено актовий запис №2061.

Як убачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №59264237 від 04 лютого 2020 року, після смерті ОСОБА_2 . Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою 04 лютого 2020 року було заведено спадкову справу №76/2020.

У відповіді архівного відділу Тернопільської міської ради №848 від 21 серпня 2020 року вказано, що відповідно до рішення Тернопільської міської Ради народних депутатів будинок АДРЕСА_4 перенумеровано на №107. Даний факт підтверджено копією рішення виконавчого комітету Тернопільської міської Ради народних депутатів №643, архівним витягом Тернопільської міської ради №747/26-3.02 від 03 серпня 2020 року та довідкою ТОВ «МБТІ» №734 від 09 липня 2020 року.

Відповідно до довідки №575 від 11 червня 2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 з 04 січня 1967 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2299/02-31 від 05 грудня 2020 року зазначено, що ОСОБА_2 був складений заповіт в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка спадщину прийняла. При цьому вказано, що інших спадкоємців немає, однак у зв`язку із розбіжністю у прізвищі спадкодавця та адресі місця розташування квартири АДРЕСА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 відмовлено.

Таким чином судом установлено невідповідність даних щодо зазначення прізвища померлої особи, вказаних у свідоцтві про право власності на житло від 05 листопада 1993 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядженням (наказом) від 30 жовтня 1993 року, записаного у реєстрову книгу за №02, де прізвище вказано « ОСОБА_2 », тим даним, які зазначені в будинковій книзі, заяві про приватизацію квартири та свідоцтві про смерть.

Згідно статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із вимогами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених у п.1 постанови від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

На підставі вищенаведеного, суд вважає доведеним той факт, що у свідоцтві про право власності на житло від 05 листопада 1993 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядженням (наказом) від 30 жовтня 1993 року, записаного у реєстрову книгу за №02, помилково значиться прізвище померлої « ОСОБА_2 ». Оскільки документи, які містяться в матеріалах справи, а саме будинкова книга, заява про приватизацію квартири та свідоцтво про смерть, підтверджують той факт, що прізвище померлої - « ОСОБА_2 », і що саме їй належить свідоцтво про право власності на житло, видане 05 листопада 1993 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядженням (наказом) від 30 жовтня 1993 року, записаного у реєстрову книгу за №02.

За таких обставин, суд вважає, що заява є підставною, обґрунтованою, факт належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 підтверджено належними та допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 293, 294, п. 6 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 318, 319, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року з наступними змінами і доповненнями «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задоволити.

Встановити факт належності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на житло від 05 листопада 1993 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядженням (наказом) від 30 жовтня 1993 року, записаного у реєстрову книгу за №02, на ім`я ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п. 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: Перша Тернопільська державна нотаріальна контора Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), вул. Коперніка, 1, м. Тернопіль, .

Повний текст рішення виготовлено 27 липня 2021 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк