Справа № 136/1094/21
провадження № 2/136/248/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на земельну ділянку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) по спадщині за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач), через свого представника, звернувся в суд з вищевказаним позовом до Турбівської селищної ради Вінницької області (далі відповідач), з вимогами:

- встановити юридичний факт про те, що виданий ОСОБА_2 сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН №0359852, виданий КСП "Нове Життя" с. Костянтинівка, Вінницька обл., на підставі розпорядження Липовецької РДА №437 від 30.12.1996, дійсно належить ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за позивачем право власності по спадщині за законом на земельну ділянку, площею 4,53 га, яка розташована на території Костянтинівської сільської ради Вінницької області, і яка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0359852, виданого КСП "Нове Життя" с. Костянтинівка, Вінницька обл., на підставі розпорядження Липовецької РДА №437 від 30.12.1996, належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, яку фактично прийняв її син та батько позивача - ОСОБА_4 , оскільки постійно проживав з нею до дня її смерті. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. За життя, ОСОБА_3 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), площею 4.53 га, однак згідно запису у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Липовецькою РДА Вінницької області по КСП «Нове Життя» Костянтинівської сільської Ради народних депутатів, вказано її ім`я ОСОБА_2 , хоча в дійсності ОСОБА_3 . Однак, до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 не звертався. Позивач являється спадкоємцем першої черги спадкування, оскільки є сином померлого ОСОБА_4 . Інші спадкоємці відсутні. Позивач зазначає в позові, що при його зверненні до нотаріуса, йому було відмовлено у вчинені відповідних нотаріальних дій, оскільки не підтверджуються родинні відносини та не надано оригінал правовстановлюючого документу на оспорювану земельну ділянку, де власниця зазначена за іменем " ОСОБА_5 ". Отже позивач не може реалізувати свої спадкові права.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 29.06.2021 призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також витребовувались від нотаріальної контори, матеріали спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

У визначений судом строк, відповідачем не подано до суду відзиву, утім представник подав до суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явилася, однак остання подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, а розгляд справи просила проводити за їх відсутності.

З огляду на те, що в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив наступне.

Як зазначено в позові, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). З відповіді від Липовецької державної нотаріальної контори, слідує, що спадкова справа до майна померлої ОСОБА_3 не заведена. Померла була бабою позивача, та матір`ю батька позивача - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10). За життя ОСОБА_3 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), площею 4.53 га, однак згідно запису у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Липовецькою РДА Вінницької області по КСП «Нове Життя» Костянтинівської сільської Ради народних депутатів, вказано ім`я - ОСОБА_2 , хоча в дійсності ОСОБА_3 (а.с.19). Відповідно для оформлення права на спадщину після смерті ОСОБА_3 , позивач звернувся з заявою до нотаріуса, однак отримав роз`яснення, яке полягає в тому, що не підтверджуються родинні відносини та відсутній оригінал відповідного сертифікату. Як слідує з діючого на час смерті цивільного законодавства, батько позивача ОСОБА_4 , спадщину фактично прийняв, оскільки проживав на час смерті біля своєї матері в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування (а.с. 17). Однак, до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався, що слідує з відповіді відділу Держгеокадастру у Липовецькому районі (а.с. 19), оскільки земельна ділянка площею 4.53 га за сертифікатом ВН №0359852 рахується за померлою ОСОБА_2 . Позивач після смерті батька ОСОБА_4 , спадщину прийняв, що підтверджується довідкою Турбівської селищною радою від 19.03.2019 (а.с. 14), зі змісту якої слідує, що на день смерті ОСОБА_4 , за адресою АДРЕСА_2 , були зареєстровані та постійно проживали наступні особи: ОСОБА_1 , 1993 р.н., тобто в даному випадку позивач, що підтверджує факт прийняття спадщини в порядку вимог ст. 1268 ЦК України. До складу сім`ї батька позивача входили: дружина ОСОБА_6 , яка померла 2001 року, син ОСОБА_7 , помер 2006 році, та позивач, що підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування (а.с. 13). Інші спадкоємці відсутні. Позивач є спадкоємцем першої черги спадкування, оскільки є сином померлого ОСОБА_4 , що підтверджується відповідним записом у свідоцтві про народження позивача (а.с. 8). Однак, із отриманих документів, вбачається наявна розбіжність в імені померлої « ОСОБА_8 » та імені вказаних в записах як « ОСОБА_9 ». Позивач зазначає в позові, що при його зверненні до нотаріуса, йому було усно відмовлено у вчинені відповідних нотаріальних дій, оскільки ним не надано оригінал правовстановлюючого документу на оспорювану земельну ділянку, також власниця зазначена за іменем " ОСОБА_5 ". Отже позивач не може реалізувати свої спадкові права. Разом із тим представник відповідача, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 29.06.2021, не навів обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі та не спростовував доводи позивача, однак подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Суд, з огляду на встановлені обставини, вирішуючи питання про встановлення юридичного факту про те, що виданий ОСОБА_2 сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН №0359852, виданий КСП "Нове Життя" с. Костянтинівка, Вінницька обл., дійсно належить ОСОБА_3 виходить із наступних норм права та мотивів їх застосування.

Як визначено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Суд вважає, що надані позивачем докази підтверджують факт за встановленням якого він звернувся до суду. Факт належності ОСОБА_3 , виданого сертифіката на право на земельну частку (пай) за №52 від 10.03.1997 року у розмірі 4.53 га, серія ВН №0359852, згідно розпорядження Липовецької РДА №437 від 30.12.1996 року, підтверджується довідками виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, зі змісту яких слідує, іменування ОСОБА_3 , саме як ОСОБА_8 , а не ОСОБА_9 . Складом сім`ї померлої на ім`я ОСОБА_5 у записі в по господарській книзі, записом в свідоцтві про народження батька позивача, померла іменувалася, як ОСОБА_10 . Відповідно з наведеного слідує, що виданий сертифікат серія ВН № 0359852 на ім`я ОСОБА_2 в дійсності виданий та належить ОСОБА_3 . Встановлення даного факту необхідно позивачеві для реалізації його спадкових прав, оскільки він являється спадкоємцем першої черги спадкування за законом.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вищевикладена вимога позивача про встановлення юридичного факту є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Суд, вирішуючи питання про визнання за позивачем право власності по спадщині за законом на земельну ділянку, площею 4,53 га, яка розташована на території Костянтинівської сільської ради Вінницької області, і яка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0359852, виданого КСП "Нове Життя" с. Костянтинівка, Вінницька обл., на підставі розпорядження Липовецької РДА №437 від 30.12.1996, належала ОСОБА_3 , виходить із наступних норм права та мотивів їх застосування.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи те, що спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки саме в цей день померла ОСОБА_3 та була прийнята батьком позивача ОСОБА_4 до 01.01.2004., а тому дані відносини спадкування регулюються ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини. Однак, до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався.

Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

В силу вимог ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, позивач вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька, в тому числі і земельну ділянку, площею 4,53 га, яка розташована на території Костянтинівської сільської ради Вінницької області, і яка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0359852, виданого КСП "Нове Життя" с. Костянтинівка, Вінницька обл., на підставі розпорядження Липовецької РДА №437 від 30.12.1996, належала ОСОБА_3 .

Однак при зверненні до нотаріуса з метою оформлення оспорюваної земельної ділянки, йому було відмовлено у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно, а наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на земельну ділянку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) по спадщині за законом, ґрунтуються на нормах діючого законодавства, а тому підлягають задоволенню.

У цілому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2-3, 19, 23, 7680, 258259, 263265, 268, 273279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Турбівської селищної ради Вінницької області (місцезнаходження: вул. Миру, буд. 42, смт. Турбів, Вінницька обл., ЄДРПОУ - 04326230) про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на земельну ділянку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) по спадщині за законом - задовольнити.

Встановити юридичний факт про те, що виданий ОСОБА_2 сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН №0359852, виданий КСП "Нове Життя" с. Костянтинівка, Вінницька обл., на підставі розпорядження Липовецької РДА №437 від 30.12.1996, дійсно належить ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності по спадщині за законом на земельну ділянку, площею 4,53 га, яка розташована на території Костянтинівської сільської ради Вінницької області, і яка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0359852, виданого КСП "Нове Життя" с. Костянтинівка, Вінницька обл., на підставі розпорядження Липовецької РДА №437 від 30.12.1996, належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Д.Т. Кривенко