Справа № 204/3054/21
Провадження № 2/204/1381/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Старостенко Т.В.,

представника позивача Іванчика П.В.,

представника відповідача Кузюр О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С ТА Н О В И В:

У квітні 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, в якій позивач просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини у вигляді Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Російської Федерації помер її чоловік - ОСОБА_2 . За життя чоловіка ними обома в порядку приватизації було набуто квартиру АДРЕСА_1 , про що було видано свідоцтво про право власності на житло від 09 вересня 1993 року. Місце її проживання зареєстровано у даній квартирі по теперішній час. Частки у праві власності на квартиру у свідоцтві про право власності на житло не визначені, тож вони із чоловіком набули право спільної сумісної власності на неї. Враховуючи, що частки кожного з співвласників у спільній сумісній власності є рівними, кожен з нас мав право на половину квартири. Відповідно, після смерті чоловіка відкрилася спадщина у вигляді половини (1/2 частки) квартири АДРЕСА_1 . Оскільки вона є дружиною померлого, вона є його спадкоємицею першої черги за законом. Інших спадкоємців за законом або за заповітом, які прийняли спадщину, немає. В неї є намір прийняти відкриту після смерті чоловіка спадщину. Однак нею був пропущений шестимісячний строк, встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини. З цього приводу 04.03.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Барабаш Ю.В. було винесено постанову про відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину. Місце постійного проживання чоловіка на час його смерті було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 . Протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку заява про прийняття спадщини до нотаріальної контори нею не подавалася. Поважність пропуску строку на прийняття спадщини вона обґрунтовує наступним. Вона є особою похилого віку. На час смерті чоловіка їй вже виповнилося 87 років. Протягом останніх 30 років вона має хвороби серцево-судинної системи (гіпертонічна хвороба II ступеню, III ступеню, ризик 4; дисцеркуляторну енцефалопатію II ступеню, церебральний атеросклероз; хронічний тубулоінтерстиційний пієлонефрит). У січні 2019 року їй було зроблено хірургічну операцію на серці - імплантовано однокамерний кардіостимулятор. У березні 2020 року постановою Кабінету Міністрів України у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (Covid-19)» було введено карантинні обмеження, дія яких неодноразово продовжувалася та діють на цей час. З огляду на її вік та стан її здоров`я, вона відноситься до осіб, для яких зараження на Covid-19 створює підвищений ризик. Вважає, що для неї зараження на коронавірусну хворобу з великою долею вірогідності могло та може мати смертельні наслідки. Оскільки відкриття спадщини мале місце 24 лютого 2020 року, вона мала можливість звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до 24 серпня 2020 року включно(з урахуванням припадання останнього дня строку на святковий день - День незалежності України). Тож вона розраховувала на своє право звернутися до нотаріуса наприкінці строку, адже чекала на закінчення пандемії і ризиків, пов`язаних із можливим зараженням коронавірусною хворобою. Враховуючи викладене, в неї була поважна причина, з якої вона не могла особисто звернутися до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, адже це прямо загрожувало її здоров`ю та життю. Дана причина зберігається і по теперішній час, втім, пандемія не вщухає і вона розуміє необхідність оформлення спадщини. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача - ОСОБА_4 в судовому засіданні просила прийняти рішення на розсуд суду, у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Вислухавши пояснення представників сторін та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Ново-Нікольське Чернівецького району Вінницької області, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 , виданим 23 березня 2020 року, орган, що видав 1215 (а.с. 6).

Дошлюбне прізвище ОСОБА_1 « ОСОБА_5 », яке вона змінила на « ОСОБА_6 » у зв`язку з укладенням 04 грудня 1956 року шлюбу з ОСОБА_2 , 1930 року народження, актовий запис № 896, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 04 грудня 1956 року Первореченським районним бюро РАЦС м. Владивостока (а.с. 9).

09 вересня 1993 року Виробничим об`єднанням «Південний машинобудівний завод» згідно з розпорядженням (наказом) від 09 вересня 1993 року № 1023 було видано свідоцтво про право власності на житло, з якого вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 82,8 кв.м. (а.с. 12).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

З відповіді Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради № 13677 від 18 листопада 2020 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_3 , містяться відомості про право власності, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.09.1993 року, виданого Виробничим об`єднанням «Південний машинобудівний завод» згідно з розпорядженням № 1023, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР 23.09.1993 року та записано в реєстрову книгу № 77п за реєстровим № 11.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер у станиці Вешенській Шолоховського району Ростовської області Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим повторно 22 січня 2021 року Відділом запису актів цивільного стану адміністрації Шолоховського району Ростовської області, актовий запис № 8 (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 як дружина померлого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У частині 1 статті 1269 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 з 14 жовтня 1971 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 4589 від 04 травня 2020 року, виданою Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с. 16).

При цьому, спадкодавець ОСОБА_2 на момент його смерті у квартирі АДРЕСА_1 не проживав та зареєстрованим не був, що підтверджується Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 14350, виданою 20 листопада 2020 року Відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, в якій зазначено, що за цією адресою до складу сім`ї/зареєстрованих входить лише ОСОБА_1 (а.с. 10).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України).

04 березня 2021 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Барабаш Ю.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка - ОСОБА_2 , на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 28), у зв`язку з чим 04 березня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Барабаш Ю.В. було заведено спадкову справу № 06/2021 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 28-40), що також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63810026 від 04 березня 2021 року (а.с. 35).

Однак, постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Барабаш Ю.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 березня 2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з пропущенням нею строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.36).

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач ОСОБА_1 наполягала на тому, що пропустила встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки вона є особою похилого віку, за станом здоров`я, а також у зв`язку з введенням карантинних обмежень та небезпекою зараження на Covid-19 вона не могла особисто звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Так, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на теперішній час виповнилось 89 повних років, а станом на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка - ОСОБА_2 та відкриття спадщини після чого смерті позивачу ОСОБА_1 виповнилось вже 88 повних років.

Крім того, з Виписного епікризу з історії хвороби стаціонарного хворого № 1488/62 від 28 січня 2019 року, виданого Відділенням хірургічного лікування складних порушень РС і ЕКС Державної бюджетної установи Ростовської області «Ростовська обласна клінічна лікарня» (а.с. 15), вбачається, що ОСОБА_1 був поставлений діагноз: основний ІХС, аритмічний варіант, А-В блокада ІІІ ступеня, синкопальні стани; супутній - гіпертонічна хвороба II ступеню, III ступеню, ризик 4, дисцеркуляторна енцефалопатія II ступеню, обумовлена церебральним атеросклерозом, хронічний тубулоінтерстиційний пієлонефрит. 24 січня 2019 року ОСОБА_1 було зроблено операцію на серці - імплантовано однокамерний електрокардіостимулятор.

Також, суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року № 211, установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Дію карантину, встановленого вищевказаною постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021.

Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , з поважної причини, оскільки вона є особою похилого віку, за станом здоров`я, а також у зв`язку з введенням карантинних обмежень та небезпекою зараження на Covid-19 вона не могла особисто звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Доказів, які б спростовували вищевказані обставини, матеріали справи не містять.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 з поважної причини пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , суд вважає за можливе визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 355, 368, 1216, 1217, 1220, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , - два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез