Єдиний унікальний номер 741/371/21
Провадження № 2/741/348/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 14 червня 2021 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Олійник Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідач є її (позивача) колишнім чоловіком та з 15 серпня 2015 року зареєстрований у належному їй житловому будинку. У лютому 2020 року відповідач добровільно залишив вказане місце проживання, не проживає за місцем реєстрації, вселятися у будинок не намагався, особистих речей, а також речей повсякденного використання, в будинку не має, житлом не цікавиться, витрат по утриманню будинку не несе, за комунальні послуги не сплачує. Вона (позивач) не чинить відповідачу перешкод у користуванні цим житловим будинком.

ОСОБА_3 просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

У судове засідання позивач та її представник адвокат Гунько О.Ю. не з`явилися, позивач подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі та участі її представника.

У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти.

Суд розглядає справу у загальному порядку у відсутності відповідача за наявними у ній доказами, оскільки позбавлений можливості з`ясувати думку позивача чи її представника щодо проведення заочного розгляду справи та в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 вересня 2006 року позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9-13).

З матеріалів справи (а.с. 14-28; 34) вбачається, що у належному позивачу житловому будинку зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , з яким позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі до 17 грудня 2013 року.

У судовому засіданні встановлено, що починаючи з лютого 2020 року відповідач не проживає у житловому будинку за місце реєстрації, особистих речей у ньому не має, не сплачує комунальні платежі, що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві, та матеріалами справи (а.с. 29).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Суд приймає до уваги той факт, що на час розгляду справи в суді відповідач не ставить питання ні про вселення, ні про зобов`язання позивача не чинити перешкод в користуванні жилим приміщенням.

Таким чином, оцінюючи у сукупності докази по справі, суд знаходить достовірно встановленим, що відповідач вибув на постійне проживання в інше житлове приміщення, не проживає у будинку АДРЕСА_1 більше шести місяців, а тому втратив право користуватися цим житловим приміщенням з дня вибуття.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі і підтверджені доказами, а тому підлягають задоволенню.

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 908 грн., що підтверджується квитанціями (а.с. 5-6).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України ст.ст. 141, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користуватися житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв