Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/192/21
Провадження № 2/935/336/21
РІШЕННЯ

Іменем України

16 липня 2021 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Василенка Р.О., зі секретарем Миколайчук М.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ :

До Коростишівського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк» в обґрунтування якої вказано, що ОСОБА_1 , звернулася до АТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 24.10.2013 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та становить 46716 грн. 19 коп. Просять суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 2270 грн.

Представник відповідача направив до суду відзив, в якому вказав, що наданий стороною позивача розрахунок заборгованості за простроченим тілом кредиту не є первинним документом, а роздруківки надані позивачем в якості виписки з особового рахунку відповідачки не містять будь-яких реквізитів, містять інформацію з різних карток та не містять підпису посадової особи, яка сформувала таку виписку, печатку установи, якою така інформація надається. Така виписка оформлена з порушенням вимог документообігу, не засвідчена належним чином та не відповідає вимогам, які висунуто до офіційного документу, а тому не може слугувати доказом у справі. Із виписки по рахунку відповідача, наданої позивачем, вбачається, що відповідач вніс на рахунок коштів у більшій сумі ніж отриав, натомість внесені кошти було зараховано в рахунок сплати пені за прострочку за кредитом, процентів відповідно до ст.625 ЦК України нарахованих у розмірі необумовленому сторонами, відсотків за використання кредитного ліміту, щодо яких відсутні докази про досягнення сторонами згоди. Таким чином, позивачем за весь час користування банківськими картами, безпідставно з рахунку відповідача стягнуто відсотки за користування кредитом, штрафи та пені, які в сумі перевищують кредитний ліміт в розмірі 15 000,00 грн., що підтверджується долученою до позову банківською випискою. Вказані безпідставно стягнуті банком кошти слід зарахувати в рахунок повернення відповідачем безпідставно наданого кредитного ліміту. Таким чином, у відповідача відсутня заборгованість перед банком. Банком за рахунок кредиту було погашено відсотки на суму визначену в 4 колонці розрахунку починаючи з 01.12.2015. Позивачем надано розрахунки, аркуши яких, в опрушення вимог ЦПК. Не підписані уповноваженою особою АТ КБ «Приватбанк». На останній сторінці таких розрахунків лише вказано «представник Приватбанку», тобто не вказано посади, прізвища, ім`я, по батькові представника позивача, а тому такі докази є недопустимими. Також, відповідач у зв`язку з розглядом справи поніс витрати на професійну правничу правову допомогу в розмірі 5 000 грн., на виконання п. 2 Договору № 1 від 02.03.2021 до договору про надання професійної правничої допомоги № б/н/21 від 02.03.2021 укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери». Просить відмовити у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідачем було підписано заяву пр приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг та зобов`язався виконувати умови, які зазначені в них. Також, банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою карти та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП пароль. Банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами договору, підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Умовами договору визначено (п. 2.1.1.2.3), що банк має право в будь-який момент збільшити, меншити або анулювати кредитний ліміт.

Також, до матеріалів позовної заяви долучено «Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з якого чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,3 (27,6%) на рік. Вказано розміри комісій та штрафів тощо. До суду надано виписку з карткового рахунку, де прослідковується . що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та відповідач користувався кредитними коштами, а отже отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Стосовно черговості погашення заборгованості зазначають, що згідно умов кредитного договору кошти, отримані від клієнта для погашення заборгованості за кредитом насамперед, направляються для погашення прострочених процентів за користування кредитом, далі простроченої до повернення суми кредиту, потім процентів до сплати по кредитку, далі тіла кредиту до оплати, проценти від суми неповернутого в строк кредиту, пені. Клієнт не звертався до Банку з повідомленням пр незгоду з змінами та не ініціював розіврання договору , користувався карткою, що говорить про прийняття клієнтом діючих умов банківського обслуговування, а тому заперечення відповідача являються необґрунтованими.

Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 підписала анкету-заяву № б/н від 24.10.2013 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Також, представником позивача додано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», не підписану відповідачем.

В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості та виписка за договором б/н від 24.10.2013, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 06.12.2020, відповідно до якого заборгованість відповідача по кредиту становить 34619,55 грн., яка складається із: 34619,55 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 12096,64 грн.- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Щодо стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 2481,51 грн., суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

За статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 14-10цс18.

Постановою Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі №375/998/15-ц роз`яснено, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК Україниі охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексуне можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Таким чином, якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний повернути суми передбачені статтею 625 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи кредитна картка, видана на ім`я ОСОБА_1 неодноразово перевипускалася Банком, строк дії останньої - до лютого 2021 року.

Банк звернувся до суду з позовом 29 січня 2021 року, тобто до спливу строку кредитування, тому має право на стягнення відсотків нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст.625 ЦК України з моменту пред`явлення вимоги про дострокове повернення суми заборгованості за кредитом (звернення до суду з даним позовом).

Проте, за змістом позовної заяви вимоги про стягнення відсотків нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст.625 ЦК України пред`явлені станом на 06 грудня 2020 року та нараховані за період з 01.10.2019 по 19.05.2020.

Крім того, у позовній заяві позивач посилається на те, що з 01 березня 2019 року були впроваджені зміни Умов та Правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, згідно яких відповідно до п. 2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнт зобов`язується сплатити банку заборгованість по кредиту та проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна голд».

Як вбачається з розрахунку заборгованості, то за користування кредитом позичальнику встановлено відсотки у розмірі 27,6 % річних на суму залишку заборгованості, що встановлено Тарифами банку.

Із розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що починаючи із 01.09.2014 року та у подальшому банк збільшував розмір відсотків за користування кредитом, який станом на день нарахування заборгованості становив вже 40,8 % річних.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

10 січня 2009 року набрав чинності Закон України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ, яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно п.2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг за користування кредитом Банк нараховує відсотки, які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Також, з розрахунку заборгованості станом на 30.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 було погашено заборгованість за поточним тілом кредита в розмірі 347 432,41 грн.

Натомість, черговість погашення заборгованості, яка передбачена умовами кредитного договору, не може бути взята судом до уваги, оскільки банком не підтверджено належними доказами того, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Крім того, позивачем не надані суду докази на обґрунтування того, що відповідач був ознайомлений із зміненими Умовами та правилами надання банківських послуг щодо запровадження з 01 березня 2019 року нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна голд».

Суд вважає, що позивач, всупереч вимогам ч. 3 ст. 12, 81 ЦПК України, не довів за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-80 ЦПК України, зазначені ним обставини щодо правомірності нарахування та стягнення з відповідача відсотків на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦПК України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Щодо стягнення витрат по оплаті послуг адвоката за надання професійної правничої (правової) допомоги розмірі 5 000 грн. суду зазначає таке.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження надання правової допомоги, представником відповідача було надано суду розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме акт виконаних робіт від 15.03.2021 р., договір №б/н про надання професійної правничої (правової) допомоги від 02.03.2021, додаток № 1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 02.03.2021 р., рекомендовані (мінімальні) ставки адковатського гонорару (винагороди), меморіальний ордер № 15441207SB від 05.03.2021.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст.526,551,611,1048,1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул.Грушевського, буд.1, код ЄРДПОУ 14360570) до ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 16.07.2021 р.

Суддя Р.О. Василенко