Номер провадження 2-о/756/711/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Банасько І.М.,

за участі секретаря судового засідання Чагір Б.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Оболонський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

УСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України. А саме, просять встановити факт народження дитини жіночої статі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Севастополь АР Крим, а також встановити дані про батьків: мати - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України; батько - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України. Свої вимоги обґрунтовують наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 у заявників народилась дитина жіночої статі. Заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі. Враховуючи те, що їхня дитина народилася на окупованій території України на даний час позбавлені можливості зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Встановлення факту народження необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України.

12.07.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті на 13.07.2021.

Учасники справи у судове засідання не з`явились.

Представник заявника - адвокат Колісник Б.О. у заяві просив проводити судовий розгляд справи без його участі та без участі заявника на підставі поданих документів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ч. 1 ст. 144 СК України на батьків покладено обов`язок невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до СК України. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження (ч . 4 ст. 12 Закону).

Правилами державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, деталізовано процедуру проведення державної реєстрації народження дитини. Так, у цьому підзаконному нормативно-правовому акті зазначено, що підставами для такої реєстрації є: медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545 (у випадку народження дитини в закладі охорони здоров`я, де приймаються пологи); медичне свідоцтво про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545 (у випадку народження дитини поза закладом охорони здоров`я).

Єдиним законодавчим актом, який визначає поняття "тимчасово окупована територія" є Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Ст. 3 згаданого Закону чітко закріплено, що тимчасово окупованою територією є Автономна Республіка Крим та м. Севастополь.

Таким чином, м. Севастополь відноситься до населених пунктів, які знаходяться на тимчасово окупованій території.

Заявник у своїй заяві вказав, що дитина народилась в пологовому будинку в м. Севастополь Автономної Республіки Крим, а медичний документ про народження був виданий органом, який знаходиться на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Наведені обставини свідчать про неможливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини заявника.

За приписами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

П. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України.

Належними відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом ч. 1 ст. 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства є джерелом права, зокрема рішення у справах "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey", "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia", де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд бере до уваги та надає оцінку у сукупності з іншими доказами у справі документам, що видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до медичного свідоцтва про народження серії 67 №181546 (форма 103/у) від 08.06.2020 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає у м. Севастополь АР Крим о 21.40 годині ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина жіночої статі, вагою 3800,00 грамів, довжина тіла дитини - 54 см. Вказані обставини підтверджуються також іншими доказами, зібраними у справі.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу, що міститься у справі, окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в Автономній Республіці Крим народила дитину жіночої статі.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

До матеріалів справи заявником долучено копію свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У результаті тимчасової окупації частини території України Російською Федерацією (зокрема - території Кримської АР України) в цивільне процесуальне законодавство були внесені відповідні зміни, якими встановлено особливості провадження у справах про встановлення окремих фактів, які мали місце на тимчасово окупованій території, а саме: факту народження або смерті особи (ст. 317 ЦПК України).

Встановлення законодавством винятків стосовно можливості встановлення у судовому порядку фактів саме народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України пояснюється "незворотністю" цих фактів, оскільки такі факти знаходяться поза волею осіб, стосовно яких вони мали місце, а саме: новонародженого (факт народження) або померлого (факт смерті).

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задовольнити заяву про встановлення факту народження дитини.

Встановлюючи факт народження дитини, суд одночасно звертає увагу на те, що згідно з нормою ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначення імені дитини, її прізвища та по батькові буде здійснюватися заявником при проведенні державної реєстрації народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану, а не судовим рішенням.

З викладеного, керуючись ст.ст. 2-13, 76-89, 259, 263-265, 315-317 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), заінтересована особа: Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: 04205, м. Київ, просп. Оболонський, 28-В, ), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт народження дитини жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження - м. Севастополь, Автономна республіка Крим, Україна, стать жіноча; мати: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, уродженка міста Севастополь, АР Крим, Україна; місце проживання: АДРЕСА_2 ; батько: громадянин України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Севастополь АР Крим; місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Банасько