Дата документу 20.07.2021 Справа № 2-1993/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний номер справи № 2-1993/10

Провадження № 22-ц/807/2534/21

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Чалаплюк Сергія Вікторовича на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2021 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коломійця Сергія Сергійовича, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк»,-

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2021 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на дії держаного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). За змістом скарги просила суд, визнати протиправною бездіяльність Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), щодо не вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт нерухомого майна належного ОСОБА_1 .

У скарзі зазначила, що за результатами здійснення виконавчого провадження № 26319555 Жовтневим ВДВС у м. Запоріжжя ЗМУЮ 16.09.2011 р. винесено постанову, якою: виконавчий документ (виконавчий лист № 2-2769/10, виданий 04.04.2011 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя) повернуто стягувачу; припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Однак, державним виконавцем, на підставі зазначеної постанови, з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не вилучено запис про арешт нерухомого майна. На дату прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу органи ДВС не були наділені правами реєстратора, щодо внесення відомостей, зокрема, до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Процедура вилучення запису про арешт нерухомого майна у дійсному виконавчому провадженні не завершена органами ДВС, що впливає на права та інтереси скаржниці.

Посилаючись зазначені обставини, скаржник просить суд визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Дніпро) Коломійця С.С. щодо не вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 11186106; зобов`язати державного виконавця Олександрівського ВДСВ м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Дніпро) Коломійця С.С., вжити заходів щодо вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 11186106.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2021 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі адвоката Чалаплюка С.В. подано апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, а її зміст не відповідає обставинам, викладеним у скарзі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що предметом скарги є бездіяльність державного виконавця, щодо не вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження 11186106.

Проте, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі розглядав обставини щодо скасування безпосередньо арешту, який вже скасований постановою державного виконавця від 16.09.2011, але не вилучений з реєстру в порушення Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внаслідок бездіяльності виконавця. Як зазначає апелянт, висновок суду про відсутність підстав для скасування арешту, під час винесення постанови від 16.09.2011 є неправомірним та виходить за межі доводів скарги.

07.07.2021 АТ «УкрСиббанк» до апеляційного суду надано відзив на апеляційну скаргу. Стягувач зазначав, що вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, оскільки її доводи не спростовують законних висновків суду першої інстанції та не свідчать про порушення норм матеріального чи процесуального права.

У відзиві також зазначено, що положення Закону «Про виконавче провадження» не передбачали обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника у випадку прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві. У разі повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження не вважається закінченим, оскільки законодавцем стягувачу надана можливість повторно пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

Окремо АТ «УкрСиббанк» посилалось на пропуск скаржником строків позовної давності до вимог щодо зняття арешту з майна та зазначило, що ОСОБА_1 знала про наявність позову банку, про судове рішення та наявність виконавчого провадження, що підтверджується зверненням із позовною заявою до Подільського районного суду м. Києва 10.03.2018. Доказів поважності пропуску строків звернення до суду заявник не надала та про їх поновлення не клопотала.

Олександрівський відділ ДВС м. Запоріжжя відзиву на апеляційну скаргу не направив, що у відповідності до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат Чалаплюк С.В. наполягав на задоволенні апеляційної скарги, з підстав викладених в ній.

Державний виконавець Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

АТ «УкрСиббанк» подало клопотання про розгляд справи без участі представника банку.

Ураховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності представника АТ «УкрСиббанк» та скаржника, інтереси якої в суді апеляційної інстанції представляє її уповноважений представник.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні в Жовтневому відділі ДВС Запорізького МУЮ перебувало виконавче провадження ВП № 26319555 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2769/10, який був виданий Жовтневим районним судом 04.04.2011 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу в сумі 1752153,84 грн.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за інформаційною довідкою № 234241025, в реєстрі наявне обтяження, «арешт нерухомого майна» з реєстраційним № 11186106 всього нерухомого майна власника - ОСОБА_1 , що зареєстровано 19.05.2011 реєстратором ЗФ ДП «Інформаційний центр» на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 26319555, 19.05.2011 Жовтневий ВДВС Запорізького МУЮ, держ. вик. ОСОБА_4

Виконавче провадження № 26319555 було завершено постановою державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.09.2011, на підставі п. 5 ст. 47 Закону «Про виконавче провадження».

При прийнятті вказаної постанови від 16.09.2011 державним виконавцем Коломієць С.С. постановлено: 1) виконавчий документ № 2-2769/10 виданий 04.04.2011 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя повернути стягувачу; 2) припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

26.11.2020 адвокат Верещагін М.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Олександрівського відділу ДВС у м. Запоріжжя із заявою про вилучення запису про обтяження майна за № 11186106.

У відповідь на вказану заяву Олександрівським відділом ДВС у м. Запоріжжі було повідомлено про перебування на виконанні у відділі виконавчого провадження № 26319555, яке постановою державного виконавця від 16.09.2011 було повернуто стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «про виконавче провадження».

Також зазначено, що повторно виконавчий документ № 2-2769/10 від 04.04.2011, виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя до Олександрівського відділу ДВС у м, Запоріжжі не надходив. Посилаючись на положення ст. 59 Закону «Про виконавче провадження» начальник відділу повідомив заявника, що підставами для зняття арешту з майна боржника є надходження на рахунок органу ДВС суми коштів необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент повернення виконавчого документа стягувачу постановою від 16.09.2011 були відсутні передбачені законом підстави для зняття арешту, накладеного на майно боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1.2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон 606-XIV) в редакції від 04.06.2011, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Згідно зі ч. 3 ст. 19 вказаного Закону, в заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

За змістом ч. 1 ст. 25 Закону 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Як було передбачено п. 5 ч. 1 та ч. 4 ст. 47 Закону «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника);

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з приписами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 57 Закон 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

В своїй постанові від 27 березня 2020 року у справі №817/928/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов до висновку, що арешт з майна боржника підлягав зняттю при поверненні виконавчого документа стягувачу проте цього органами ДВС зроблено не було. Приймаючи вказане рішення, суд врахував, що матеріали виконавчих проваджень, в межах яких було накладено арешти, були знищені, стягувач не надав суду доказів наявності виконавчих проваджень щодо стягнення з боржника виконавчого збору та виконавчих витрат, а на виконанні в органах ДВС відсутні відкриті виконавчі провадження щодо боржника.

Отже, помилковими є висновки суду першої інстанції щодо неможливості скасування арешту накладеного на майно боржника з мотивів завершення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України про виконавче провадження.

Також судом першої інстанції не було не враховано, що предметом оскарження в цій справі є бездіяльність державного виконавця, яка полягає в не вилученні з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт, а не скасування арешту накладеного на майно боржника.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини постанови ВП № 26319555 від 16.09.2011, державний виконавець Жовтневого ВДВС, постановивши повернути стягувачу виконавчий лист № 2-2769/10 від 04.04.2011 виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, також прийняв рішення про припинення чинності арешту майна боржника ОСОБА_1 .

Як було передбачено положеннями ч. 1,2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Закону «Про виконавче провадження», контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Матеріали справи не містять інформації щодо оскарження сторонами постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 26319555 від 16.09.2011 та її часткового чи повного скасування ухвалою суду чи постановою начальника Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ.

Ураховуючи, що вищезазначена постанова державного виконавця є чинною, а представник боржника за змістом скарги не посилався на її протиправність, суд першої інстанції, вдавшись до аналізу її змісту, вийшов за межі заявлених ОСОБА_1 вимог скарги.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів щодо наявності виконавчих проваджень про стягнення з боржника виконавчого збору та виконавчих витрат, або на виконанні в органах ДВС перебувають відкриті виконавчі провадження щодо боржника.

Відповідно до п. 1.12. Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в редакції, що була чинна на час повернення виконавчого документа стягувачу,

Заяви про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна та запити про надання витягу з Реєстру заборон в електронній формі подаються до Реєстратора - державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України та його регіональних філій.

Органи державної виконавчої служби подають заяви про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна та запити про надання витягу з Реєстру заборон в електронній формі, а у разі тимчасової відсутності доступу до підсистеми електронних заяв Реєстру заборон - в паперовій формі до Реєстратора - державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України та його регіональних філій.

Відповідно до п. 2.1.2 Положення, заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна (додатки 1-3), що подається: органами державної виконавчої служби - у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту).

Як передбачено п. 2.2. Положення, органи та посадові особи, зазначені в пункті 2.1.2 цього Положення, надсилають Реєстратору в день накладення (зняття) заборони (арешту) заяву встановленого цим Положенням зразка.

Таким чином, прийнявши постанову ВП № 26319555 від 16.09.2011 про повернення стягувачу ПАТ «УкрСиббанк» виконавчого листа № 2-2769/10 виданого 04.04.2011 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя та постановивши припинити чинність арешту майна боржника ОСОБА_1 державний виконавець повинен був надіслати до реєстратора державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України заяву про зняття заборони (арешту) реєстраційний номер 11186106.

Щодо посилання АТ «УкрСиббанк» у відзиві на апеляційну скаргу на поінформованість скаржника про арешт майна та у зв`язку з цим спливу строку позовної давності до заявлених вимог, слід зазначити наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2020 року, переглядаючи в касаційному порядку справу № 340/25/19 (провадження № 11-669апп19) предметом спору в якій було визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, у тому числі зобов`язати зняти арешт з майна, накладений у виконавчому провадженні, встановивши, що підставою позову є наявність арешту, накладеного на майно боржника (спадкодавця), дійшла висновку, що такий позов є різновидом негаторного.

Негаторний позов, яким за своєю суттю є позов про зняття арешту з майна, яке не вибуло із володіння власника, може бути пред`явлений упродовж всього часу існування такого обтяження та його тривалість не перешкоджає задоволенню таких вимог судом.

Ураховуючи викладене, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що оскаржувана ухвала на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення скарги представника ОСОБА_1 , адвоката Чалаплюка С.В.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Чалаплюк Сергія Вікторовичазадовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2021 року в цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту:

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коломійця Сергія Сергійовича щодо не вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 11186106.

Зобов`язати державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коломійця Сергія Сергійовича, вжити заходів, щодо вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису:

Тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 11186106, зареєстровано: 19.05.2011 08:06:51 за № 11186106 реєстратором: Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 69037, Запорізька обл.., м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 40. Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 26319555, 19.05.2011, Жовтневий ВДВС Запорізького МУЮ, держ.вик. ОСОБА_4 289 48 92. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно. Власник ОСОБА_1 . Обтяжувач: Жовтневий відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. Додаткові дані: виконавчий лист № 2-2769 від 04.04.2011 виданий Жовтневим р/с. Заявник: Жовтневий відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, код:65037521,69002,Запорізька обл.. м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 9а.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови складено 22 липня 2021 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова