Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/365/21
Провадження № 2/494/377/21
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.07.2021 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Римаря І.А
за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 494/365/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
ВСТАНОВИВ:
26.03.2021 року до Березівського районного суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 з позовними вимогами до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (житловий будинок) від 16.08.2012 року він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 13.09.2014 року він зареєстрував в належному йому будинку свого знайомого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі відповідач), який з часу реєстрації у вказаному будинку не проживав жодного дня. На даний час точне місце проживання відповідача не відоме. Останній раз позивач бачив відповідача під час проведення його реєстрації 13.09.2014 року та з того часу він не з`являвся за адресою своєї реєстрації на протязі більше 6 років. Позивач вважає що його права, як власника вказаного нерухомого майна є порушеними відповідачем, а тому підлягають захисту. На підставі викладеного просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 29.03.2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі.
Відповідно до наказу №13-од про організацією Березівського районного суду Одеської області на час дії карантину ( з подальшими змінами), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантинуз метою запобігання поширенню на території України гострої гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 31.08.2021 року на усій території України карантин.
Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку.
У судовому засіданні 27.07.2021 року позивач разом зі своїм представником підтримали подану позивачем до суду позовну заяву та просили задовольнити її.
Відповідач у судові засідання 26.04.2021 року ,24.05.2021 року, 17.06.2021, 08.07.2021 року та 27.07.2021 року не з`явився.
З матеріалів справи вбачається, що на адресу відповідача, надсилались поштові повідомлення про вручення кореспонденції, про те конверт повернувся з відміткою про не вручення кореспонденції, у зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання (а.с.27-28). Окрім цього, виклик відповідача здійснювався оголошенням через веб-сайт Березівського районного суду Одеської області (а.с.42,47,51). Причини своєї неявки суду не повідомив.
Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».
Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільно-процесуального кодексу України (далі- ЦПК України).
Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7-15).
ОСОБА_3 зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 (а.с.26).
Згідно довідки виконавчого комітету Березівської міської ради №06/03-36/727 від 29.04.2021 року вбачається, що за відомостями реєстру територіальної громади, місце проживання гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Восход Алатирського району. Чувашія, Російська Федерація, зареєстроване з 12.09.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.38).
Згідно довідки Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 30.04.2021 року вбачається, що громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з моменту закінчення Мирнопільського навчального закладу на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області не мешкає та не зареєстрований (а.с.39-40).
Під час розгляду справи допитана в якості свідка ОСОБА_4 , яка пояснила, що знає позивача, оскільки проживала з ним у одному селі та є сусідкою. Також пояснила, що ОСОБА_3 взагалі не проживає в с. Одрадна Балка Березівського району Одеської області. Будь-які відомості стосовно нього не відомі.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Правова позиція ЄСПЛ відповідно до п.1 ст 8 Конвенції гарантує кожній особі крім інших прав право на повагу до її житла. Воно охоплю насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.
Власник майна має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство , усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Виходячи з положень ст. 150 Житлового кодексу України та ст. 383 Цивільного кодексу України власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає понад 6 років, не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, позивач не чинить перешкоди відповідачу у користуванні житловим приміщенням, тобто підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування спірним житлом, передбачених ст. 71 ЖК України, немає.
Таким чином, відповідач втратив право на користування житловим будинком, що належить позивачу, отже є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а тому позов підлягає до задоволення.
Питання щодо розподілу судових витрат у позовній заяві позивач не ставить.
Керуючись ст.ст.12,13,81,89,263-265,280-282 ЦПК України, ст.ст.71,72,150 ЖК України, ст.391 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).
Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27.07.2021 року.
Суддя І.А. Римар