Справа № 127/9137/21
Провадження № 22-ц/801/1583/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 рокуСправа № 127/9137/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Ковальчука О.В., Міхасішина І.В.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменка Б.І.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , представника ЖБК «ДЕМІР КОНСТРАКШН» - Коваль В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №127/9137/21 за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «ДЕМІР КОНСТРАКШН» про зобов`язання виконання обов`язку в натурі, стягнення неустойки та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2021 року про відмову в забезпеченні позову, яка постановлена суддею Бессараб Н.М., в Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст складено 07 червня 2021 року,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Житлово-будівельного кооперативу «ДЕМІР КОНСТРАКШН» про зобов`язання виконання обов`язку в натурі, стягнення неустойки та моральної шкоди.

07 червня 2021 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Піпка А.М. про забезпечення позову в цій справі, яка мотивована тим, що відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за укладеними ним договорами, що передбачає право позивача вимагати стягнення з нього пені (неустойки) та моральної шкоди, яка заявлена до стягнення в сумі 201964,44 грн. Відповідач спроможний вчинити дії, які можуть утруднити або істотно ускладнити виконання рішення суду про задоволення позову, а саме здійснити відчуження або обтяження зобов`язаннями власного майна. Тому, для забезпечення реального виконання можливого рішення суду про задоволення позову існує необхідність накласти арешт на майно відповідача в межах ціни позову 201964,44 грн. Захід забезпечення позову, який необхідно застосувати є арешт майна боржника в межах ціни позову 201964,44 грн. Крім того, позивач вважає, що арешт як вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Просив суд накласти арешт на майно Житлово-будівельного кооперативу «ДЕМІР КОНСТРАКШН» в межах ціни позову на суму 201964,44 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2021 року в задоволені заяви відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвала постановлена з порушенням Закону, а саме неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених в ухвалі, обставинам справи, порушено норми процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права. Просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу Житлово-будівельний кооператив «ДЕМІР КОНСТРАКШН» зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, оскільки її доводи є безпідставними та необґрунтованими, а ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2021 року постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції, виходив з того, що заява про забезпечення позову не містить жодних відомостей про те, яким чином обраний ним спосіб забезпечення позову може в подальшому унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, у разі задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача виконати обов`язки, передбачені договором, зокрема, ввести в експлуатацію 120 квартирний житловий будинок та оформити всі необхідні документи, вчинити дії по будівлі та прилеглій до будинку території, а також стягнути пеню та моральну шкоду, забезпечити виконання рішення суду у цій цивільній справі.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з пунктом 1 частини першої та частиною третьою статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У правовому висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18) зазначено, що відповідно до якого достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання у заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права зазначивши, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. В заяві та в апеляційній скарзі не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість відчуження або обтяження зобов`язаннями власного майна на користь третіх осіб, з метою уникнення відповідальності за вимогами позивача.

Крім того, з інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно від 01 липня 2021 року, яка долучена відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу, вбачається, що 10 червня 2021 року позивач зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що спростовує доводи позивача про реальну можливість відчуження Житлово-будівельним кооперативом «ДЕМІР КОНСТРАКШН» або обтяження зобов`язаннями власного майна на користь третіх осіб.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що накладення арешту на майно Житлово-будівельного кооперативу «ДЕМІР КОНСТРАКШН» в межах ціни позову на суму 201964,44 грн може перешкоджати господарській діяльності відповідача - Житлово-будівельного кооперативу «ДЕМІР КОНСТРАКШН» щодо можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваної ухвали не впливають, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2021 року про відмову в забезпеченні позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 21 липня 2021 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Ковальчук О.В.

Міхасішин І.В.