Справа 408/2889/20-ц
Провадження 2/408/1118/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Булгакової Г.В.,

при секретарі Ришковій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Біловодськ Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Шепель Марина Володимирівна, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Щастинської районної державної адміністрації Луганської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Шепель М.В. звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила що вона є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 19 від 4 лютого 1992 року. В належному їй будинку зареєстровані відповідачі, які фактично там не проживають з 2014 року. Таким чином, позивач є власником зазначеного будинку, але своє право як власника вона не може реалізувати в повному обсязі у зв`язку з тим, що відповідачі зареєстровані в її будинку, і хоча відповідачі є її донькою та онуком, але не приймають участі в утриманні будинку, сплаті комунальних платежів і взагалі будинком не цікавляться. Де фактично мешкають донька та онук невідомо, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. В заяві адресованій суду просили справу розглянути за їх відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надали.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Щастинської районної державної адміністрації Луганської області в судове засідання не з`явився. В заяві адресованій суду просить справу розглянути за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує.

Зі згоди позивача суд ухвалює проводити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Суд, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу № 19 від 4 лютого 1992 року, позивачеві ОСОБА_1 належить на праві власності домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлений на ім`я ОСОБА_1 .

Довідкою № 528, виданої виконавчим комітетом Сотенської сільської ради Станично-Луганського району 15 вересня 2020 року, підтверджується, що відповідачі ОСОБА_2 , яка є донькою позивача та ОСОБА_3 , який є онуком позивача, дійсно зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично там не проживають (довідка № 529 від 15.09.2020 року).

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов від 10 вересня 2020 року, складеного комісією у складі депутата Сотенської сільської ради Станично-Луганського району ОСОБА_4 та мешканців села ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в будинку позивача не проживають з 2014 року.

Факт відсутності відповідачів з 2014 року за місцем реєстрації також підтверджується письмовими поясненнями жителів с.Сотенне Станично-Луганського району ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 доданих до матеріалів справи.

Відповідно до висновку № 188 від 14.06.2021 року складеного службою у справах дітей Щастинської районної державної адміністрації судом встановлено, що вищезазначена служба не вбачає порушення прав малолітньої особи у разі визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач, звертаючись до суду, посилається на те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є членами її сім`ї, та у зв`язку з тривалою відсутністю за адресою реєстрації, втратили право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Безпідставне перебування відповідачів на реєстраційному обліку в будинку, на думку позивача, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідачів таким, що втратили право користування будинком.

Частиною 2 статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами ст. 383 Цивільного кодексу України та ст.150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Нормами статті 405 ЦК України передбачається, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідачі є членами сім`ї позивача. Відповідачі не проживають в будинку позивача тривалий час, обов`язків щодо утримання будинку і сплати комунальних послуг не несуть, і подальша реєстрація відповідачів порушує права позивача, як власника будинку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 258-265 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Щастинської районної державної адміністрації Луганської області (), адреса місцезнаходження: 93600, Луганська область, смт.Станиця Луганська, вул.Центральна, буд.25, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію заочного рішення надіслати сторонам.

Заочне рішення може бути переглянуте Біловодським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Біловодський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий суддя: Г.В. Булгакова