Дата документу 13.07.2021
Справа № 334/2695/19
Провадження № 2/334/278/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.

при секретарі Панасюри Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Єднання» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Кредитна спілка «Єднання» звернулась до суду із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30.01.2018 року між КС «Єднання» та ОСОБА_3 був укладений Договір соціального кредиту №106н на підставі якого остання отримала грошові кошти в розмірі 7100 грн., строком на 12 місяців, з 30.01.2018 року по 28.01.2019 року.

Але ОСОБА_3 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, здійснила лише два платежі 15.07.2018р. на суму 200,00 грн. та 23.07.2018 р. на суму 248,75 грн.

Позичальник ОСОБА_3 , поручителі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були повідомлені про суму боргу згідно договору соціального кредиту № 106н від 30.01.2018 року та попереджені про звернення позивача до суду.

Станом на 12.04.2019 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором № 106н від 30.01.2018 року перед позивачем становить 89 700,94 грн., яка складається з суми наданого кредиту 7 100,00 грн.; відсотків за користування кредитом 9 573,20 грн., пені в розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кредитом за кожний день (п.4.3 Договору) 73 027,74 грн.

Відповідно до ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заборгованість не погашена, позивач просить стягнути в судовому порядку солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору № 106н від 30.01.2018 року в розмірі 89 700,94 грн., а також понесені судові витрати у зв`язку зі зверненням із позовом до суду в розмірі 1921,00 грн.

Під час розгляду справи позивачем була подана уточнення позовна заява, в якій зазначив, що станом на 05.08.2019 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором № 106н від 30.01.2018 року перед позивачем становить 115 372,84 грн., яка складається з суми наданого кредиту 7 100,00 грн.; відсотків за користування кредитом 12 504,23 грн., пені в розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кредитом за кожний день (п.4.3 Договору) 95 768,61 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів в судовому порядку, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Ухвалою суду від 04.12.2019 року було зупинено провадження по справі у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Ухвалою суду від 16.03.2021року у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у приватного нотаріуса Єдемської Фастовець О.О. витребувана спадкова справа після померлої ОСОБА_3 .

01.04.2021 до суду надійшла спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , відповідно до якої, ОСОБА_1 є спадкоємцем після померлої ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 13.07.2021 року у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , здійснена заміна відповідача ОСОБА_3 на її спадкоємця ОСОБА_1 .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно. Надала відзив на позов в якому зазначила, що 30.01.2018 року вона поручилася за виконання ОСОБА_3 своїх обов`язків по договору соціального кредиту №106н від 30.01.2018р. на суму 7100 грн. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. Ані при підписанні договору поруки №106н від 30.01.2018р., ані пізніше, вона не давала своєї згоди на забезпечення виконання зобов`язання будь-ким, окрім самої ОСОБА_3 , яку вона знала особисто. Згода поручителя забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником повинна бути чіткою та однозначною.

Обов`язок поручителя «відповідати перед кредитором в разі смерті боржника» суперечить нормам законодавства та є юридично нікчемним. Мова може йти лише про продовження забезпечення порукою зобов`язання після заміни боржника, якщо поручитель так чи інакше дав в письмовій формі пряму і однозначну згоду забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Таким чином, умови п. 3.1. договору поруки №106н від 30.01.2018р., де зазначається, що «відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання згідно договору кредиту, а також у випадку смерті боржника» не можуть бути розцінені як її згода забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником після заміни боржника. Адже в цьому пункті навіть не йде мова ані про саму заміну боржника, ані про нового боржника (конкретну або невизначену особу), ані про її обов`язок забезпечувати зобов`язання будь-якого боржника крім первісного.

Вважає, що зобов`язання за договором поруки №10бн від 30.01.2018р. припинилися з дати смерті ОСОБА_3 в силу приписів ст. 523, ч. 1 ст. 598 ЦК України, у зв`язку з чим позовні вимоги відносно неї задоволенню не підлягають.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що 30 січня 2018 року між Кредитною спілкою «Єднання» та ОСОБА_3 укладено договір соціального кредиту № 106н.

Відповідно до п.1, п.2 зазначеного договору ОСОБА_3 надано кредитні кошти в розмірі 7 100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості. Строк дії договору становить 12 фактичних місяців, з 30.01.2018 року по 30.01.2019 року і діє до повного виконання зобов`язання позичальником.

Відповідно до п.4.1, п.4.3 договору соціального кредиту № 106н від 30.01.2018 року плата за користування кредитом становить 0,1507 % від суми залишку кредиту, за кожен день користування кредитом згідно графіку повернення кредиту. При затримки позичальником сплати сум кредиту та відсотків за користування кредитом згідно графіка погашення, плата за користування кредитом збільшується у два рази і становить 0,3014% та 1% пені за кожен день від загальної суми заборгованості по кредиту за весь період користування кредитом до погашення заборгованості по кредиту.

Згідно графіку повернення кредиту, який є невід`ємною частиною договору, погашення кредиту здійснюється щомісячно, рівними частинами.

Згідно видаткового касового ордеру від 30.01.2018р. позивач видав ОСОБА_3 7 100,00 грн.

30.01.2018 року між КС «Єднання» та ОСОБА_2 укладено Договір поруки № 106н відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов`язалась перед КС «Єднання» відповідати за виконання зобов`язань ОСОБА_3 щодо повернення коштів, наданих позивачем останній у вигляді кредиту в розмірі 7 100,00 грн.

Згідно п.3.1 Договору поруки відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання згідно Договору кредиту, а також у випадку смерті боржника.

Пунктом 3.3 Договору поруки визначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником своїх обов`язків за Договором кредиту, кредитор зобов`язується в десятиденний строк письмово повідомити поручителя, де зазначити заборговану суму.

Аналогічний Договір поруки № 106н від 30.01.2018 року було також укладено між КС «Єднання» та ОСОБА_1 , який зобов`язався відповідати за зобов`язання ОСОБА_3 , що випливають із Договору кредиту № 106н від 30.01.2018р.

ОСОБА_3 взяті зобов`язання по поверненню кредитних коштів не виконувались належним чином, у зв`язку з чим станом 12.04.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 89 700,94 грн., яка складається з суми наданого кредиту 7 100,00 грн.; відсотків за користування кредитом 9 573,20 грн., пені в розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кредитом за кожний день (п.4.3 Договору) 73 027,74 грн.

Представником позивача подана уточнена позовна заява, відповідно до якої , станом на 05.08.2019 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором № 106н від 30.01.2018 року перед позивачем становить 115 372,84 грн., яка складається з суми наданого кредиту 7 100,00 грн.; відсотків за користування кредитом 12 504,23 грн., пені в розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кредитом за кожний день (п.4.3 Договору) 95 768,61 грн.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною 1статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За положеннями статей 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.. 553, ч.2 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.. 523, ч.3 ст.559 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу.

Під час розгляду справи ухвалою суду від 04.12.2019 року було зупинено провадження по справі у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Відповідно до вимог ч.2, ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

З припиненням правоздатності фізичної особи ОСОБА_3 у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач не має правових підстав для будь-яких нарахувань по кредитному договору № 106н від 30.01.2018 року.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги, повинні розглядатись ті, які надійшли до суду до 22.05.2019 року, тобто первинні, без врахування уточненої позовної заяви.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

У разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язанням, у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця (статті 1216, 1218 ЦК).

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора передбачений статтею 1282 ЦК України, згідно частини 1 якої спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) зроблено висновок, що «спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього. Кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги.

Згідно витребуваної спадкової справи №80/2019 після померлої ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Єдемської-Фастовець О.О. із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся ОСОБА_1 , син померлої. Після померлої ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Отже, ОСОБА_1 є відповідачем, як спадкоємець після ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

З досліджених матеріалів суд встановив, що взяті на себе зобов`язання ОСОБА_3 та поручителями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по виконанню договору соціального кредиту № 106н від 30.01.20918 року не виконувались належним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку позивач визначив, станом на 12.04.2019 року в розмірі 89 700,94 грн., яка складається з суми наданого кредиту 7 100,00 грн.; відсотків за користування кредитом 9 573,20 грн., пені в розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кредитом за кожний день (п.4.3 Договору) 73 027,74 грн.

Поручитель приймає на себе зобов`язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553-554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо така умова міститься у договорі поруки.

Враховуючи зазначене, на поручителя у випадку смерті боржника може бути покладено відповідальність лише за таких умов: наявності у боржника правонаступника - спадкоємця, який прийняв спадщину; наявності спадкового майна; зафіксованої письмово згоди поручителя відповідати за нового боржника, у тому числі й у договорі поруки.

Отже, як вбачається з матеріалів справи в наслідок смерті позичальника ОСОБА_3 , обов`язок за кредитним договором щодо повернення грошових коштів перейшов, в силу вимог ст.. 1216, 1218 ЦК України до спадкоємця ОСОБА_1 , який зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора в порядку визначеному ст. 1282 ЦК України.

Враховуючи, що за умовами договору поруки № 106н від 30.01.2018 року укладеним між КС «Єднання» та ОСОБА_2 , поручитель не надавав згоди відповідати за новим боржником, зокрема спадкоємцем позичальника, суд дійшов обгрунтовано висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_2 , як поручителя про стягнення боргу за кредитним договором.

ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті позичальника ОСОБА_3 , та крім того він був поручителем за умовами договору поруки № 106н від 30.01.2018 року укладеним між КС «Єднання» та ОСОБА_1 .

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що за вимогами ЦК України боржником і поручителем не може бути одна й та сама особа. Адже призначення договору поруки, що породжує акцесорне (додаткове) зобов`язання, полягає в забезпечувальному характері по відношенню до основного зобов`язання, яке в даній спірній ситуації виникло внаслідок договору позики. Суд враховує позицію Верховного суду викладену у справі № 303/3765/16-ц від 09.12.2020, що спадкоємець не може бути поручителем за борговими зобов`язаннями померлого спадкодавця.

Враховуючи, вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є відповідачем, як спадкоємець після ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, та не є відповідачем, як поручитель.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц.

З урахуванням вище зазначеного після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже стягнення відсотків за надання кредиту, згідно умов кредитного договору у даному випадку можливо лише до 28.01.2019 року.

Згідно графіку погашення кредиту, вбачається, що сторонами визначено повернення кредиту рівними долями щомісячно. Так, загальний розмір процентів за користування позичкою, згідно графіку становить 2675,92 грн., з яких ОСОБА_3 сплачено 15.07.2018р. 200,00 грн., та 23.07.2018р. - 248,75 грн.. Таким чином, розмір заборгованості по відсоткам за користування позичкою становить 2 227,17 грн. (2675,92-448,75), що підтверджено письмовими доказами.

Позивачем не надано розрахунку нарахування подвійних відсотків, відповідно до вимог п.4.3 Договору соціального кредиту № 106н від 30.01.2018р., що позбавляє суд можливості його дослідити та визначити його обґрунтованість та законність, у зв`язку з чим суд вважає, що відсотки по сплаті кредиту мають бути стягнуті за період з 30.01.2018 по 28.01.2019, відповідно до графіку погашення, який був погоджений сторонами, що становить 2 227,17 грн.

Статтею 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи, що боржник ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд не враховує уточнені позовні вимоги станом на 05.08.2019 року та виходить із первісних розрахунків заборгованості станом на 12.04.2019 року, з яких вбачається, що заборгованість за кредитом № 106н від 30.01.2018 р. становить 89 700,94 грн., яка складається з суми наданого кредиту 7 100,00 грн.; відсотків за користування кредитом 9 573,20 грн., пені в розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кредитом за кожний день (п.4.3 Договору) 73 027,74 грн.

Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її правове призначення. Адже неустойка має на меті в першу чергу стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання і не може лягати непомірним тягарем на споживача й бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена і в рішенні Конституційного Суду від 11.07.2013 №7-рп/2013.

З розрахунку вбачається, що розмір пені позивачем визначений більше ніж в десять раз, чим сума наданого кредиту, що значно перевищує його розмір, у зв`язку з чим суд вважає достатнім стягнути пеню в розмірі наданого кредиту в сумі 7 100,00 грн.

Відповідно до ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Слід звернути увагу на те, що кожна сторона обирає свій спосіб захисту, та повинна довести обставини, які мають значення для справи, на підставі належних та допустимих доказів.

Суд при винесенні рішення бере до уваги кожен доказ окремо, та оцінює їх в сукупності з іншими доказами.

Аналізуючи у сукупності надані докази, суд погоджується частково з доводами відповідача ОСОБА_2 , у зв`язку з чим приходить до висновку, що на користь позивача має бути стягнута з ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору № 106н від 30.01.2018р. укладеного між СК «Єднання» та ОСОБА_3 , станом на 12.04.2019 року, яка складається з суми наданого кредиту 7100,00 грн., відсотків за користування позичкою 2675,92 грн. (згідно графіку погашення) та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 7100,00 грн., а всього 16 875,92 грн., що в судовому засіданні підтверджено та доведено належними та допустимим доказами, відповідно до вимог ст..13 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви пропорційно до задоволених вимог, що становить 280,99 грн.((16875,92*1921)/115372,84).

Керуючись ст. ст. 4, 12,13, 76, 78, 81, 89, 141, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Кредитної спілки «Єднання» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 ), на користь Кредитної спілки «Єднання» (м. Запоріжжя, Майдан Профспілок, буд.5, оф.16, на р/р НОМЕР_2 ПАТ «Кредобанк», МФО 325365) заборгованість за Договором соціального кредиту № 106н від 30.01.2018 року, яка станом на 12.04.2019 року складала 16 875,92 грн. (шістнадцять тисяч вісімсот сімдесят п`ять гривень 92 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 ), на користь Кредитної спілки «Єднання» (м. Запоріжжя, Майдан Профспілок, буд.5, оф.16, на р/р НОМЕР_2 ПАТ «Кредобанк», МФО 325365) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 280,99 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.Є.Баруліна