Провадження № 2/643/90/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Майстренко О.М., за участю секретаря -Сілаєвої Е.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» (далі АБ «Укргазбанк», Банк) до ОСОБА_1 , 3-ті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 по Кредитному договору № 02/08-11 від 05 березня 2008 року у сумі 156 305 дол. США 64 центи, 3 441 981 грн 63 коп. пені станом на 26 серпня 2015 року, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту у сумі 81 262,00 дол. США, простроченої заборгованості по процентах за період з 01.08.2015р. по 26.08.2015р. у сумі 804,61 дол. США, простроченої заборгованості по процентах у сумі 74 239,03 дол. США, пені за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 2013073,87 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів у сумі 1428907,76 грн., звернути стягення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням Закону України "Про іпотеку" за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності-незалежним експертом, на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Також стягнути з відповідача понесені по справі судові витрати у сумі 243,60 грн.

Вказує, що у 2008 році між ВАТ АБ "Украгазбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк", що підтверджується Статутом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" (надалі - Банк) та громадянкою ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір №02/08-11 від 05.03.2008 року. Позичальнику було надано кредит у сумі 85000,00 дол. США для придбання квартири АДРЕСА_2 , яку згідно з договором іпотеки №02/08-11 від 05.03.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором банком прийнято в іпотеку. Відомості про іпотеку квартири внесені в Державний реєстр іпотек, що підтверджено Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек №17354105 від 05.03.2008 р. На відчудження квартири накладена заборона, що підтверджується написом на договорі іпотеки від 05.03.2008 р. за реєстровим №2297. Відомості про заборону відчуження також внесені в Єдиний реєстр заборон відчудження об`єктів нерухомого майна, що підтверджено Витягом з Єдиного реєстру хаборон віджучення об`єктів нерухомого майна №17354009 від 05.03.2008р.

Внаслідок порушення зобов`язання по кредитному договору Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.11.2009 р., в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором у розмірі 86867,21 дол США та пені 5919,31 грн звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_3 , яка належить позичальнику (іпотекодавцю) ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чепа М.В. 05.03.2008 р. за реєстровим №2289, зареєстрованим у Державному реєстрі правочинів 05.02.2008 р. за №2737989, виселено ОСОБА_2 з придбаної за кредитні кошти квартири, без надання іншого житлового приміщення.

Постановою державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 22.09.2011р. відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-7330/09, виданого 15.04.201р. Московським районним судом м. Харкова про стягнення суми заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. На момент подачі позову рішення суду у примусовому порядку не виконано.

Постановою господарського суду Харківської області від 24.06.2011р. фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого П`ятницького С.С.; зобов*язано ліквідатора виконати ліквідаційну процедуру; скасовано арешти, накладені на майно боржника, а саме: знято заборону відчуження на нерухоме майно за Договором іпотеки від 05.03.2008 р. та вилучено обтяження іпотекою з Державного реєстру іпотек.

Заявлені банком вимоги у сумі 93535,82 дол. США та 207170,21 грн визнані ліквідатором та внесені до Реєстру вимог кредиторів, до складу ліквідаційної комісії маси банкрута включено квартиру АДРЕСА_2 .

Листом без номеру та без дати, який банком отримано 10.04.2012р., ліквідатор повідомив банк про те, що за результатами аукціону, який відбувся 12.12.2011р., з переможцем аукціону укладено договір купівлі-продажу спірної квартири 17.01.2012р. Про особу переможця аукціону та інші реквізити договору купівлі-проджажу квартири ліквідатор банк не повідомив, копію договору купівлі-продажу квартири не надав. Кошти від реалізації квартири станом на дату пред*явлення цього позову до банку так і не надійшли.

Посилаючись на те, що право власності на предмет іпотеки перейшло до ОСОБА_1 , тобто саме вона несе всі обов`язки за договором іпотеки у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття права власності на предмет іпотеки, позивач просив у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 05 березня 2008року у розмірі 156 305 доларів 64 центи США, 3 441 981 грн. 63 коп. пені станом на 26 серпня 2015 року, яка складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 81 262 доларів США, простроченої заборгованості за процентами за період з 01 серпня 2015 року по 26 серпня 2015 року у розмірі 804долари 61 цент США, простроченої заборгованості за процентами у розмірі 74 239 долари 03 центи США, пені за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 2 013 073грн 87 коп., пені за несвоєчасну сплату процентів у сумі 1 428 907 грн 76 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ «Укргазбанк» відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2016 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2016 року були скасовані, справу було передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 24.05.2021 року , сторони та треті особи не з`явились, повідомлялись належним чином, що не перешкоджає суду розглянути справу за їх відсутністю.

В судовому засіданні встановлене наступне.

Судом встановлено, що 05 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 85тис. доларів США для придбання трикімнатної квартири АДРЕСА_1 . На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 05 березня 2008 року було укладено договір іпотеки, предметом якого виступає зазначена квартира.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2009 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» кредитну заборгованість у розмірі 86 867 доларів 21 цент США та пеню у розмірі 5 919 грн 31 коп.; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05 березня 2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить позичальнику (іпотекодавцю) ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05 березня 2008 року; виселено ОСОБА_2 з придбаної за кредитні кошти квартири без надання іншого житлового приміщення.

Постановою державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 22 вересня 2011 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду про стягнення суми заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказане рішення суду у примусовому порядку не виконано.

Постановою господарського суду Харківської області від 24 червня 2011 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; знято заборону відчуження на нерухоме майно за договором іпотеки від 05 березня 2008 року та вилучено обтяження іпотекою з Державного реєстру іпотек. До складу ліквідаційної маси банкрута включено трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ,

10 квітня 2012 року листом банк повідомлено про те, що за результатами аукціону, який відбувся 12 грудня 2011 року, з переможцем аукціону укладено договір купівлі-продажу квартири 17 січня 2012 року. Кошти від реалізації квартири станом на дату пред`явлення цього позову та ухвалення даного рішення до банку не надійшли.

Постановою Харківського апеляційного Господарського суду від 02 липня 2012 року постанова про визнання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 банкрутом скасована.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2014 року у позові банку до нового власника предмету іпотеки ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним, витребування майна, визнання права власності за іпотекодавцем відмовлено, оскільки квартиру було придбано на підставі протоколу аукціону від 12 грудня 2011 року, який на теперішній час не визнано недійсним. Згідно договору купівлі-продажу від 20 січня 2012 року переможець аукціону ОСОБА_4 відчужив квартиру ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову у справі, яка переглядається, Московський районний суд м. Харкова в рішенні від 12 квітня 2016 року, із висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що на час переходу права власності на вказану квартиру до ОСОБА_4 , а потім і до ОСОБА_1 , запис про заборону і обтяження квартири іпотекою було виключено із реєстру, необхідність згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство, чинним законодавством не передбачено. Підстави для застосуванняст. 23 Закону України «Про іпотеку» до нового власника квартири, який придбав її за відсутності заборони на відчуження у межах ліквідаційної процедури з припиненням обтяження - відсутні.

Але, такий висновок судів при розгляді справи не відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, що переглядається.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

За таких умов у разі скасування судового рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, оскільки відпала підстава виключення цього запису.

Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Зазначений висновок узгоджується і з положенням ст. 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, якщо презумпцію правомірності договору не спростовано (а у випадку, що переглядається, у зв`язку зі скасуванням судового рішення) то всі права, набуті сторонами за цим правочином, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

За таких обставин, з огляду на тлумачення сутності іпотеки та змісту правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин слід вважати, що ефективним відновленням прав кредитора у зв`язку зі скасуванням незаконного рішення є застосування процедури звернення стягнення на іпотечне майно, передбаченої угодою сторін як однієї з умов надання (отримання) кредиту.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-1534цс16 від 05 квітня 2017 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів.

З урахуванням викладеного, висновку про те, що у зв`язку з переходом до ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно (предмет іпотеки) вона не набула статусу іпотекодавця за іпотечним договором, суди дійшли внаслідок неправильного застосування ст. 23 Закону України «Про іпотеку» та без врахування тих обставин, що наслідком скасування постанови господарського суду про визнання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 банкрутом є збереження обтяження спірного майна іпотекою, оскільки скасовано судове рішення, яке стало підставою для реалізації майна боржника. Скасований судовий акт не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

Стаття 38 вищевказаного Закону передбачає, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Статтею 39 Закону визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються:

загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності);

спосіб реалізації предмета іпотеки;

пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

При цьому діючий Закон України «Про іпотеку» не містить положень, які б передбачали обов`язок суду в судовому порядку шляхом проведення судової експертизи визначати ціну продажу предмета іпотеки. Крім того, положення діючого ЦПК України передбачають, що в ході судового розгляду справи експертиза призначається за клопотанням сторін. Стверджуючи про те, що оцінка майна, яка надана позивачем, не може бути взята до уваги, представник відповідача натомість не наводить суду обґрунтованих доводів та не надає доказів, які б свідчили про те, що визначена на замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності оцінка предмета іпотеки є нижчою за звичайні ціни на цей вид майна. При цьому від представника відповідача в ході судового розгляду даної справи не надходило клопотання щодо призначення у справі судової експертизи для визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації. З огляду на викладене, ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та буде визначатись при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АБ «Укргазбанк» підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-V,ст. 15-16, 256-257, 261, 267, 526-527, 530, 572, 585-586, 589-592, 610-612, 629 ЦК України ст. 4-5, 12-13, 128, 130-131, 141, 211, 223, 247, 259, 263-265, 268, 272, 274-279, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» (далі АБ «Укргазбанк», Банк) до ОСОБА_1 , 3-ті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 по Кредитному договору № 02/08-11 від 05 березня 2008 року у сумі 156 305 дол. США 64 центи, 3 441 981 грн 63 коп. пені станом на 26 серпня 2015 року, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту у сумі 81 262,00 дол. США, простроченої заборгованості по процентах за період з 01.08.2015р. по 26.08.2015р. у сумі 804,61 дол. США, простроченої заборгованості по процентах у сумі 74 239,03 дол. США, пені за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 2013073,87 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів у сумі 1428907,76 грн. -звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням Закону України "Про іпотеку" за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності-незалежним експертом, на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» 243, 60 грн.сплаченого позивачем судового збору за подання позову; 267, 96 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Московського районного суду м. Харкова від 12.04.2016р.; 267, 96 грн. за подання апеляційної скарги на додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 15.07.2016р.; 291, 60 грн. за подання касаційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Московський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Суддя Майстренко О.М.