Справа № 458/619/17 Головуючий у 1 інстанції: Кшик О.І.
Провадження № 22-ц/811/264/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи :71
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Приколоти Т.І.,

за участю секретаря Симця В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 23 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання представника позивачки ОСОБА_2 про призначення експертизи по справі за її позовом до ОСОБА_1 про встановлення батьківства.

Призначено по справі судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

1.Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проведення експертизи доручено експертам Комунального закладу Львівської обласної ради "Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи", що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Пекарська, 61, надавши в розпорядження експертів матеріали цивільної справи № 458/619/17.

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України.

Оплату за проведення експертизи покладено на позивачку.

Роз`яснено сторонам, що у відповідності до ст.109 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (т.2, а.с. 91).

Згадану ухвалу оскаржив відповідач.

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та «направити цивільну справу … для продовження розгляду до Турківського районного суду Львівської області», покликаючись на порушення норм процесуального права.

Вважає, що суд «навіть не дослідивши чи дійсно виникли між сторонами спірні правовідносини, не з`ясував чи взагалі перебували сторони в будь-яких стосунках дійшов передчасного висновку про необхідність призначення судової молекулярно-генетичної експертизи», а тому вважає, що «і зупинення провадження в такій справі не відповідає меті та строкам судового розгляду, порушує право Відповідача на справедливий суд впродовж розумного строку передбаченого ст. Конвенції про захист основоположних прав і свобод» (том 2, а.с. 94-98).

Апелянт та його представник, будучи своєчасно належним чином повідомленими про апеляційний розгляд справи 26 липня 2021 року (том 2, а.с. 115, 119, 122-124), в судове засідання не з`явилися і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77).

Як стверджується матеріалами справи, предметом позовних вимог є встановлення батьківства відповідача стосовно малолітньої доньки позивачки.

У письмовому Відзиві на позовну заяву про встановлення батьківства стороною відповідача визнається, що між позивачкою та відповідачем мали місце «інтимні статеві зносини», а також зазначається (з посиланням на практику Верховного Суду) про те, що «підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи» (том 1, а.с. 197-200).

Як вбачається з протоколу судового засідання від 23 грудня 2020 року (том 2, а.с. 89-90), а також описової частини оскаржуваної ухвали, в судовому засіданні 23 грудня 2020 року «представник відповідача не заперечив проти призначення молекулярно-генетичної експертизи».

За вищенаведених обставин доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд «навіть не дослідивши чи дійсно виникли між сторонами спірні правовідносини, не з`ясував чи взагалі перебували сторони в будь-яких стосунках дійшов передчасного висновку про необхідність призначення судової молекулярно-генетичної експертизи», колегія суддів визнає надуманими, а тому такими, що не можуть прийматися до уваги.

Як також стверджується матеріалами справи, саме з вини самого відповідача розгляд даної справи триває ще з червня 2017 року: факт зловживання відповідачем процесуальними правами з метою затягування розгляду справи стверджується ухвалою Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року (яка залишається в законній силі), якою в четвертий раз його апеляційну скаргу на ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 25 липня 2017 року про відкриття провадження у даній справі було повернуто згаданому апелянту, а до нього особисто застосовано заходи процесуального примусу шляхом стягнення з нього в дохід державного бюджету штрафу (том 1, а.с. 258-259).

Відтак, доводи апеляційної скарги стосовно того, що «зупинення провадження в такій справі не відповідає меті та строкам судового розгляду, порушує право Відповідача на справедливий суд впродовж розумного строку передбаченого ст. Конвенції про захист основоположних прав і свобод», також є надуманими, а тому також не можуть прийматися до уваги.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що судом оскаржувану ухвалу постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для скасування цієї ухвали відсутні і апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 23 грудня 2020 року - без змін.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 26 липня 2021 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Приколота Т.І.