Справа № 703/2302/21
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22 липня 2021 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Опалинська О.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілянський електромеханічний завод» про стягнення сум, належних працівникові при звільненні та зміну формулювання причини і дати звільнення,-

встановив:

19 липня 2021 року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з позовом до ТОВ «Смілянський електромеханічний завод» (вул. Коробейника, 1, м. Сміла Черкаської області) про стягнення сум, належних працівникові при звільненні та зміну формулювання причини і дати звільнення.

Згідно з вимогами ЦПК України звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи здійснюється шляхом пред`явлення позову, форма і зміст якого повинні відповідати вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява подана з порушенням вимог ст.175 та ст.177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати такого відповідно до закону.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідні зміни в сфері регулювання оплати судового збору відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (далі Закон № 484-VІІІ). Цим Законом суттєво змінено ставки судового збору (стаття 4 Закону України «Про судовий збір»), зокрема й підвищено розмір ставок за подання касаційних скарг, а також одночасно значно скорочено перелік суб`єктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закону України «Про судовий збір»). Закон № 484-VІІІ набрав чинності з 1 вересня 2015 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 1 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи з 1 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем, крім вимог за якими він звільнений від сплати судового збору відповідно до п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тобто вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та вимоги про стягнення невиплаченої вихідної допомоги при звільненні, заявлена ще одна вимога майнового характеру - про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та одна вимога немайнового характеру про зміну підстави звільнення, які з врахуванням вищевказаних обставин підлягають оплаті судовим збором.

Разом з цим, позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом, в порушення вимог ч.4 ст.177 ЦПК України, не додано документів, що підтверджують сплату судового збору за подання позовної заяви в частині вимог про стягнення про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та в частині вимог про зміну підстави звільнення.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу майнового та немайнового характеру.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року 3674-VI передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру, яка подана: фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розміри прожиткового мінімуму на 2021 рік визначено Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 року № 1082-IX .

Станом на 01 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270 гривень.

Відтак, позивачу необхідно сплатити на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень за вимогу майнового характеру в частині вимог про стягнення про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та сплатити на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень за вимогу немайнового характеру в частині вимог про зміну формулювання причини і дати звільнення, а всього 1816 гривень судового збору, або надати докази про звільнення його від сплати судового збору.

Згідно п.п.6, 7, 8, 9 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

В порушення вказаної норми, позовна заява ОСОБА_1 не містить: відомостей вжиття заходів досудового врегулювання спору; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви; наявність чи відсутність доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.2 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху до усунення вищевказаних недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст.175, 176, 177, 185, 260 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілянський електромеханічний завод» про стягнення сум, належних працівникові при звільненні та зміну формулювання причини і дати звільнення - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк для виправлення вказаних в описовій частині ухвали недоліків, який відраховується з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що якщо у зазначений строк вона не усуне недоліки позовної заяви, така буде вважатись неподаною і буде повернута без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П.Опалинська