Справа №:755/3894/21
Провадження №: 4-с/755/60/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" травня 2021 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Бурячек О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва матеріали за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), головний державний виконавець Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кидань Євгеній Вікторович на дії державного виконавця,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звертаючись до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кидань Євгенія Вікторовича, просив поновити строк на подання скарги, скасувати рішення державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кидань Євгенія Вікторовича про повернення ОСОБА_1 виконавчого листа від 07 квітня 2014 року у справі № 755/138/2014-ц без прийняття до виконання, визнати дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кидань Євгенія Вікторовича щодо повернення виконавчого листа від 07 квітня 2014 року у справі № 755/138/2014-ц без прийняття до виконання незаконним та протиправним, зобов`язати Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрити виконавче провадження по примусовому виконанні виконавчого листа від 07 квітня 2014 року у справі № 755/138/2014-ц.

Скаржник в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги у його відсутність та задовольнити з підстав поданих документів.

Заінтересована особа Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явились, направили заяву про розгляд скарги за їх присутності та просили відмовити у задоволенні заявлених вимог в повному обсязі.

Заінтересована особа головний державний виконавець Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кидань Євгеній Вікторович в судове засідання не з`явились, про день час та місце розгляду скарги повідомленні належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про день час та місце розгляду скарги повідомленні належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 18 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 квітня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення, яким присуджено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 30 242 гривень 15 копійок, проценти за користування позикою в сумі 1230 гривень 81 копійку, 3 % річних в сумі 320 гривень 65 копійок та судовий збір у розмірі 318 гривень 00 копійок, а всього 32 111,61 грн.

18 липня 2014 року на примусове виконання вказаного рішення суду Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист.

22 вересня 2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Федоріною А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49028042 з примусового виконання виконавчого листа № 755/138/2014-ц виданого 18.07.2014 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 32 111,61 грн.

26 травня 2016 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Клітченко О.О. у виконавчому провадженні № 49028042 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Оригінал виконавчого документу фактично було отримано стягувачем наручно 11 грудня 2019 року, у зв`язку з чим 20 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до повідомлення старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Воротнікової А.С. від 22 січня 2020 року пропущено встановлений законом строк пред`явлення , до виконання виконавчого документа +-виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва № 755/138/14 від 18 липня 2014 року, що є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

25 вересня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу якою заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 однорічний строк на пред`явлення до виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва № 755/138/14-ц від 07 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 30 242,15 грн, процентів за користування позикою в сумі 1 230,81 грн, 3% річних в сумі 320,65 грн та судового збору у розмірі 318,00 грн, а всього 32 111,61 грн.

09 листопада 2020 року ОСОБА_1 направив поштовим відправленням № 015 на адресу державного виконавця Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про відкриття виконавчого провадження. До заяви було додано оригінал виконавчого листа № 755/138/14-ц та копію ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 25.09.2020 року про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

За інформацією сайту Укрпошти, поштове відправлення № 015 було доставлено 10.11.2020 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Таким чином 12.11.2020р. державний виконавець зобов`язаний був рекомендованим листом повідомити Скаржника про відкриття виконавчого провадження або про відмову у відкритті виконавчого провадження.

01 грудня 2020 року головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кидань Євгеном Вікторовичем розглянуто заяву щодо примусового виконання виконавчого листа № 755/138/14 виданого Дніпровським районним судом м. Києва 18.07.2014 року та прийнято рішення про повернення виконавчого документу без виконання стягувачу, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», п. 6 ч. 2 Розділу ІІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, дата народження є обов`язковим полем для заповнення даних боржника під час реєстрації виконавчого документа. Державний виконавець без зазначення дати народження боржника не може прийняти рішення про відкриття виконавчого провадження, тому що автоматизована система виконавчого провадження не дозволяє провести зазначену дію.

Оскаржуване повідомлення датовано 01.12.2020 р. а відправлено згідно з поштовим штемпелем та штрих-кодом 29.01.2021р., що суперечить вимогам ст. ст. 5, 26 ЗУ «Про виконавче провадження».

В оскаржуваному повідомленні державний виконавець посилається на п. 3 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції 2016 року.

В той же час виконавчий лист, повернутий Скаржнику без виконання, видано Дніпровським райсудом м. Києва 07 квітня 2014 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України Закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином норми Закону в редакції 2016 року можуть бути застосовані до правовідносин, які відбулись в 2014 році виключно у випадках, передбачених таким Законом.

Відповідно до ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» Виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред 'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред 'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання прериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувану у зв`язку з неможливістю виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Таким чином державним виконавцем грубо порушено ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Тобто саме державного виконавця Закон наділяє правом отримувати будь-яку, в т. ч конфіденційну інформацію про боржника.

Таку ж правову позицію викладено у Постановах Верховного суду від 22.08.2018 у справі №471/283/17-с та від 18.12.2019 у справі № 639/6155/17.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі орган і в і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виходячи із змісту ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких основних засад як верховенство права, обов`язковість виконання рішень, законність, диспозитивність, справедливість, неупередженість, об`єктивність, гласність та відкритість, розумність строків виконавчого провадження, співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчих дій має право, зокрема, проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення. (ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»)

Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Аналізуючи зміст поданої скарги, надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , оскільки судом встановлено ряд суттєвих порушень, допущених головним державним виконавем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кидань Є. В. при розгляді повторної заяви скаржника про прийняття виконавчого документу до виконання, зокрема, головним державним виконавцем не вжиті всі необхідні та можливі заходи щодо встановлення особи боржника. При цьому суб`єктами оскарження, не надіслано до суду жодного пояснення щодо виконання дій при розгляді заяви скаржника, передбачених щодо встановлення особи боржника, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Також, статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Враховуючи обставини на які посилається заявник, а саме те, що оскаржуване повідомлення отримано Скаржником тільки 15.02.2021 року, що підтверджується конвертом відправлення повідомлення та відповідним сайтом ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приходить до висновку про поновлення боржнику строку для звернення до суду з даною скаргою.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особа, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), головний державний виконавець Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кидань Євгеній Вікторович на дії державного виконавця, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 1 , 2, 11, 12,18, 19, 37 Закону України «Про виконавче провадження» ст. 260, 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Поновити строк ОСОБА_1 для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), головний державний виконавець Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кидань Євгеній Вікторович на дії державного виконавця- задовольнити.

Визнати неправомірним рішення державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кидань Євгенія Вікторовича про повернення ОСОБА_1 виконавчого листа від 07 квітня 2014 року у справі № 755/138/2014-ц без прийняття до виконання.

Зобов`язати Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрити виконавче провадження по примусовому виконанні виконавчого листа від 07 квітня 2014 року у справі № 755/138/2014-ц.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я