Справа № 301/619/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" липня 2021 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

19 березня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором б/н від 24.07.2014 року в сумі 8236,79 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 24.07.2014 року.

Позичальник ОСОБА_3 при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. ОСОБА_3 був ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом позичальника у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення позичальника щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження

При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується позичальник. Заявою позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Дія Договору підтверджується фактом користування позичальником картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч.2 ст. 642 ЦК України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Виконання позичальником Договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.

Відповідно до виявленого бажання, ОСОБА_3 було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком позичальник отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 20000 грн.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких позичальник при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, який відповідно до п.1.1.1.58. Договору - короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надав ОСОБА_3 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. ОСОБА_3 зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме: згідно п.2.1.1.12.3. погашення кредиту - поповнення картрахунку держателя здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі Договору. Таким чином, ОСОБА_3 зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу.

Однак, останній не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. Спадкоємці позичальника мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 25.01.2018 року по 25.07.2018 року.

В даному випадку спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 .

За змістом ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч.3 ст.1281 ЦК України).

На виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 21.06.2020 року була направлена претензія кредитора до Іршавської державної нотаріальної контори, а 02.07.2020 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

При цьому, згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

05.10.2020 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника ОСОБА_3 перед банком за кредитним договором б/н від 24.07.2014 року становить 8236,79 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту.

Просили стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 8236,79 грн. за кредитним договором б/н від 24.07.2014 року, а також вирішити питання розподілу судових витрат в сумі 2270 грн.

14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Ухвалою Іршавського районного суду від 23.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження.

02 квітня 2021 року відповідачка ОСОБА_5 подала відзив на позовну заяву (том 1 а.с.83), згідно якого вважала, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, просила відмовити у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 за безпідставністю, виходячи з наступного.

Вважала безпідставними твердження позивача про її постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки місце реєстрації та місце проживання не є тотожними. У квартирі за адресою АДРЕСА_1 , вона була тільки зареєстрована, а проживала в іншому будинку, що підтверджується витягами з електронних декларацій за 2016-2020 р.р., де у розділі 2.1. «Інформація про суб`єкта декларування», окрім зазначеного місця реєстрації, зазначено місце проживання, яке не збігається із місцем реєстрації. Згідно свідоцтва про право на спадщину, яке видане приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Іванишинець В.І., єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_3 в цілому є його дружина ОСОБА_1 . У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Вважала, що твердження позивача про направлення 21.06.2020 року претензії кредитора на адресу Іршавської державної нотаріальної контори та заведення держнотконторою спадкової справи після смерті спадкодавця на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк» не відповідає дійсності. З відповіді нотконтори вбачається наступне: «...повідомляємо, що для перевірки наявності та заведення спадкової справи необхідно сплатити обов`язкові платежі ДП «Національні інформаційні системи України», платні послуги Іршавської державної нотаріальної контори за надання правових послуг, які не пов`язані з вчиненням нотаріальних дій...». Отже, спадкову справу Іршавська держнотконтора за заявою позивача не заводила.

13 квітня 2021 року відповідачка ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву (том 1 а.с.100-101), згідно якого вважала, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, просила відмовити у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 за безпідставністю, виходячи з наступного.

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину від 04.04.2019 року, яке видане приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Іванишинець В.І., спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідачка ОСОБА_1 .

Посилання позивача в позовній заяві на порушення зобов`язань з боку померлого ОСОБА_3 , а також на Умови і правила, що почали діяти з 01.03.2019 р., є неправомірним, оскільки позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому до нього ці правила застосовуватися не можуть.

Не відповідає дійсності посилання позивача на направлення 21.06.2020 року претензії кредитора на адресу Іршавської державної нотаріальної контори та зведення 02.07.2020 року спадкової справи на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк», оскільки позивачем не було вчинено всіх необхідних дій (не сплачено обов`язкових платежів), про що позивача було повідомлено нотконторою відповідним листом. Отже, спадкова справа після ОСОБА_6 була заведена не за заявою позивача.

Вважала, що позов не підлягає до задоволення в зв`язку із порушенням позивачем вимоги ч.3 ст.1281 ЦК України щодо строку пред`явлення вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину. Твердження позивача про те, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена шляхом надсилання на її адресу претензії кредитора не відповідає дійсності, оскільки в період з 11.04.2018 року по 09.07.2018 року, а також з 24.05.2019 року по 17.01.2021 року вона перебувала поза межами України, що підтверджується копією закордонного паспорта та Актом обстеження місця проживання, виданого Іршавською міською радою. Просила також звернути увагу на лист-претензію від 31.08.2020 року, який, як вбачається з позову, був направлений на адресу ОСОБА_1 лише 05.10.2020 року, тобто із запізненням більш як на 2 місяці від реєстрації та присвоєння вихідного номера, що дає позивачу можливість маніпулювання в суді щодо застосування строків звернення до суду. На думку відповідачки, викликає сумнів належність поштової квитанції та самого реєстру поштових відправлень, які надані в додатках самим позивачем, оскільки в реєстрі ф.103 зазначено №300920, в той же час на поштовій квитанції, що долучена до даного реєстру, автоматизованою системою «Укрпошти» зазначено «список №30962». Тобто надана суду поштова квитанція не відповідає наданому суду поштовому реєстру.

Також в квітні 2019 року на адресу покійного ОСОБА_3 надходило повідомлення з відділення АТ КБ «ПриватБанк» м. Мукачево Закарпатської області, у якому знаходилось вкладення із номером телефону та зазначеною сумою заборгованості по карті «Голд». За указаним номером телефону відповідачка повідомила, що ОСОБА_3 помер та назвала дату смерті. А на прохання працівника банку, через декілька днів особисто занесла свідоцтво про смерть та свідоцтво про прийняття спадщини у відділення АТ КБ «ПриватБанк» у м. Іршава (вул. Шевченка), де у неї прийняли дані документи, відсканували їх та повідомили, що інформацію внесено в базу.

Ухвалою Іршавського районного суду від 15.04.2021 року уточнено, що прізвищем відповідачки ОСОБА_4 є " ОСОБА_7 " (том 1 а.с.124).

Ухвалою Іршавського районного суду від 15.04.2021 року задоволено частково клопотання представника позивача ОСОБА_8 про витребування доказів по справі: зобов`язано Іршавську державну нотаріальну контору надати суду копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, зобов`язано приватного нотаріуса Іршавського районного нотаріального округу Іванишинець В.І. надати суду копії матеріалів спадкової справи №33/2018 (номер у Спадковому реєстрі 62729379), заведеної після смерті ОСОБА_3 , який проживав в АДРЕСА_1 , та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1 а.с.117-120).

На виконання ухвали суду, від приватного нотаріуса Іршавського нотаріального округу Іванишинець В.М. надійшли копії матеріалів спадкової справи (том 1 а.с. 142-180), а також відповідь Іршавської державної нотаріальної контори (том 1 а.с.181-183).

Ухвалою Іршавського районного суду від 15.04.2021 року задоволено частково клопотання відповідачки ОСОБА_1 про витребування доказів по справі: зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» надати суду належної якості виписки про рух коштів по кредитним рахункам ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , колишнього мешканця АДРЕСА_1 , згідно Кредитного договору б/н від 24 липня 2014 року, по наступним рахункам:

-№ НОМЕР_1 , дата відкриття 19.05.2016, термін дії - 08/17, за період з 19 травня 2016 року по 25 січня 2018 року;

-№ НОМЕР_2 , дата відкриття 24.07.2014, термін дії - 01/18, за період з 24 липня 2014 року по 25 січня 2018 року;

-№ НОМЕР_3 , дата відкриття 09.11.2017, термін дії - 04/21, за період з 09 листопада 2017 року по 25 січня 2018 року;

-№ НОМЕР_4 , дата відкриття 20.12.2017, термін дії - 11/21, за період з 20 грудня 2017 року по 25 січня 2018 року (том 1 а.с.121-123).

На виконання ухвали суду, позивачем направлено до суду Виписку за договором кредиту №б/н (том 1 а.с.184-190).

Ухвалою Іршавського районного суду від 31.05.2021 року за заявою представника позивача ОСОБА_9 залишено без розгляду позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (том 1 а.с.230,234-235).

Ухвалою Іршавського районного суду від 31.05.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_10 про витребування доказів по справі (том 1 а.с.237-239).

Ухвалою Іршавського районного суду від 31.05.2021 року підготовче провадження по даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.07.2021 року (том 1 а.с.241-242).

10 червня 2021 року до суду надійшла подана позивачем 25.05.2021 року відповідь на відзив відповідачки ОСОБА_1 , в якій зазначено наступне (том 2 а.с.5-8).

Спадкоємці ОСОБА_3 мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини. Відповідно до наданого Свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.2019 року спадкоємцем зазначеного в свідоцтві майна є дружина померлого ОСОБА_1 .

Розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. До суду надано виписку по рахунку. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. №578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Із виписки вбачається, що позичальник знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, позичальнику були добре відомі і зрозумілі умови договору. Банком не заявлено вимог про стягнення процентів, а тому заперечення відповідачки з приводу їх нарахування не повинні прийматися судом до уваги.

Щодо строку пред`явлення кредиторських вимог, то 01.02.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» стало відомо про смерть позичальника, що підтверджується знімком екрану із банківського комплексу Єдина клієнтська База. Із знімку вбачається, що 01.02.2019 року о 11:48 годині було прикріплено свідоцтво про смерть ОСОБА_3 .

У відповідності до приписів ч.2 та ч.3 ст.1281 ЦК України в редакції Закону №2478-VIII від 03.07.2018 року, приписи якого розповсюджуються на правовідносини, які виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Зазначена норма не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог. Вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст.1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо спадкоємцям, а через нотаріуса не суперечить приписам ч.2 ст.1281 ЦК України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор спадщини, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. Спадкова справа може заводитись/відкриватись і у державного нотаріуса, і у будь-якого приватного нотаріуса, за різними адресами місцезнаходження/ робочого місця нотаріусів. Отримання позивачем вищезгаданої інформації ускладнюється тим, що така інформація, відповідно до ст.8 Закону України «Про нотаріат», є нотаріальною таємницею. Про одержання спадкоємцем ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04.04.2019 року приватним нотаріусом, позивач дізнався із тексту та додатків до відзиву на позовну заяву відповідачки ОСОБА_2 від 02.04.2021 року, який позивачем було отримано поштовим зв`язком та зареєстровано на вхідний номер 13.04.2021 року.

По даній справі у додатках до позовної заяви міститься копія претензії кредитора вих. №SAMDNWFC6 від 31.08.2020 року до відповідачки - спадкоємця ОСОБА_1 , та міститься копія Реєстру згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів від 05.10.2020 року із копією на самому реєстрі поштового чеку про відправку 05.10.2020 року та із відбитком поштового штемпелю на самому реєстрі про відправку 05.10.2020 року, у строці 107 міститься вищезазначена відправка.

Таким чином, банк надіслав 05.10.2020 року вищезазначену претензію не після дати 13.04.2021 року, а до дати 13.04.2021 року, коли позивач дізнався про одержання спадкоємцем ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.2021 року.

Також у матеріалах справи, зокрема, у додатках до позовної заяви міститься копія претензії кредитора вих. №SAMDNWFC6 від 27.05.2020 року до Іршавської державної нотаріальної контори. Також у додатку до позовної заяви міститься копія листа б/н від Іршавської державної нотаріальної контори до АТ КБ «ПриватБанк» на виx. №SAMDNWFC6 від 27.05.2020 року, в якому зазначено, що «у Іршавській державній нотаріальній конторі спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилася, свідоцтво про спадщину не видавалося, у випадку звернення спадкоємців та видачі їм свідоцтва про право на спадщину Іршавською державною нотаріальною конторою Вам буде повідомлено». Згідно до п.3.11 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України заяви кредиторів реєструються у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ під самостійними номерами та в хронологічному порядку.

З огляду на вищевикладене банком не пропущено строк встановлений ст.1281 ЦК України.

05 жовтня 2020 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Претензія була сформована 31.08.2020 року, проте у зв`язку з великою кількістю документообігу в банку, надіслана лише 05.10.2020 року.

Предметом позову, який підлягає доказуванню, є стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Згідно виписки по рахунку, вбачається, що позичальник до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що позичальник знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання відповідачки ОСОБА_1 про те, що позичальник не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. На даний час зобов`язання за Кредитним договором не виконано, тому просили задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

АТ КБ «ПриватБанк» надав суду докази щодо наявності заборгованості за Договором, відповідачка ОСОБА_1 , в свою чергу, не спростувала докази, надані банком щодо цього факту.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_11 не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити (том 1 а.с.209, том 2 а.с.14).

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_12 у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення з вимогою до спадкоємця, оскільки про смерть позичальника позивач дізнався 01.02.2019 року. Просив розглянути справу по суті без його участі (том 2 а.с. 15).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Позивач просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 , як єдиного спадкоємця позичальника ОСОБА_3 , борг у сумі 8236,79 грн. за кредитним договором б/н від 24.07.2014 року, що складається з тіла кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 24.07.2014 року (том 1 а.с.18).

Позичальник ОСОБА_3 при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. ОСОБА_3 був ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом позичальника у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення позичальника щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді.

Дія Договору підтверджується фактом користування позичальником картковим рахунком та використання кредитних коштів.

Виконання позичальником Договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування (том 1 а.с. 8-16, 186-189).

ОСОБА_3 зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме: згідно п.2.1.1.12.3. погашення кредиту - поповнення картрахунку держателя здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі Договору.

Таким чином, ОСОБА_3 зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Однак, ОСОБА_13 не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 27.01.2018 року (том 1 а.с.145).

Згідно поданих позивачем розрахунків, станом на 25.01.2018 року (дата смерті позичальника ОСОБА_3 ), заборгованість ОСОБА_3 перед банком за кредитним договором б/н від 24.07.2014 року становить 8236,79 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника, та вирішуються у порядку визначеному статтею 1282 ЦК України.

З матеріалів Спадкової справи №62729379 (номер у нотаріуса 33/2018) вбачається, що спадкова справа за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 заведена 19 липня 2018 року приватним нотаріусом Іршавського нотаріального округу Іванишинець В.І. за заявою вдови - спадкоємця ОСОБА_1 (том 1 а.с.144,149).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємець ОСОБА_1 на день відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем та протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не відмовилася від спадщини, тому відповідно до вимог ст. ст. 1220 ч. 2, 1268 ч. 3 та ч. 5 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину та спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Заповіту ОСОБА_3 не складав. Інші спадкоємці першої черги - дочки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 19.07.2018 року подали до нотаріуса заяви про відмову від прийняття спадщини (том 1 а.с. 154, 160).

Таким чином, відповідачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги за спадкодавцем ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.2019 року, відповідачу ОСОБА_1 видано свідоцтво на спадщину, яка складається з ј частини квартири АДРЕСА_1 (том 1 а.с.179).

Відповідно до ст. 1281 ЦК України (в редакції ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VIII від 03.07.2018 року), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Згідно пункту 2 Прикінцевих та перехідних положеннь ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VIII від 03.07.2018 року, цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію.

Отже, навіть якщо Позивач, як кредитор спадкодавця не знав про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він мав право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

З поданого відповідачкою ОСОБА_1 відзиву на позов вбачається, що на початку 2019 року на адресу покійного ОСОБА_3 з банку надійшов лист про необхідність погашення заборгованості за кредитним довогором. Після отримання вказаного листа, відповідачка ОСОБА_16 звернулася в банк, повідомивши про смерть свого чоловіка - позичальника та надала копії підтверджуючих документів.

Отже, відповідно до вимог ст. 1281 ч.1 ЦК України, дізнавшись про борги спадкодавця, спадкоємцець ОСОБА_1 повідомила кредитора про відкриття спадщини (смерть боржника).

Вказана обставина підтверджується відповіддю на відзив, поданого позивачем 25.05.2021 року, в якій зазначено, що про смерть позичальника ОСОБА_3 АТ КБ «ПриватБанк» стало відомо 01 лютого 2019 року. На підтвердження вказаної обставини позивач надав до суду знімок екрану із банківського комплексу Єдина клієнтська База (том 2 а.с.11).

Враховуючи, що банк вже 01 лютого 2019 року був обізнаний про відкриття спадщини за позичальником ОСОБА_3 та автоматичне прийняття спадщини спадкоємцями, які проживали разом із спадкодавцем, кредитор мав пред`явити свої вимоги до спадкоємців позичальника протягом шести місяців, тобто у строк до 01 серпня 2019 року.

Банк, знаючи про смерть позичальника, не звертався до спадкоємців з відповідними вимогами протягом майже півтора років.

Позивач звернувся до Іршавської державної нотаріальної контори з Претензією кредитора від 27 травня 2020 року, яка згідно Реєстру поштових відправлень була відправлена поштою тільки 21 червня 2020 року (том 1 а.с.52, 53).

Вказана претензія направлена кредитором з пропуском строку, визначеного ст. 1281 ЦК України.

З листа Іршавської державної нотаріальної контори від 02 липня 2020 року вбачається, що «...для перевірки наявності та заведення спадкової справи необхідно сплатити обов`язкові платежі ДП «Національні інформаційні системи України», платні послуги Іршавської державної нотаріальної контори за надання правових послуг, які не пов`язані з вчиненням нотаріальних дій, надати оригінал свідоцтва про смерть спадкодавця або його засвідчену копію, довіреність представника банку тощо...». Також було повідомлено, що саме в Іршавській держнотконторі спадкова справа за ОСОБА_3 не заводилася (том 1 а.с.54). Наявність заведених Спадкових справ за померлим ОСОБА_3 в інших нотаріальних конторах державним нотаріусом не перевірялося, через не проведення банком оплати відповідних послуг та не подання всіх необхідних документів.

Отже, кредитором не були вчинені всі дії, необхідні як для відкриття нотаріусом Спадкової справи за претензією кредитора, так і для надання Інформації щодо заведення спадкової справи у інших нотаріусів. Спадкову справу Іршавська держнотконтора за заявою позивача не заводила (том 1 а.с.181). За таких обставин, твердження позивача про те, що Спадкова справа за позичальником ОСОБА_17 заведена на підставі претензії позивача не знайшло свого підтвердження.

Лист-претензію від 31.08.2020 року адресовану безпосередньо спадкоємцю - відповідачу ОСОБА_1 позивач відправив тільки 05.10.2020 року (том 1 а.с.56, 57-59), тобто також із пропуском строку, визначеного частинами 2 та 3 ст. 1281 ЦК України.

Згідно штампу вхідної кореспонденції суду, даний позов АТ КБ «ПриватБанк» надійшов до суду 19 березня 2021 року (відправлений поштою 07.03.2021 року).

Згідно ст. 1281 ч.4 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою статті 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги.

Стаття 1281 ЦК України визначає преклюзивні строки пред`явлення вимог кредитора до спадкоємців. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Поняття "строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців" не тотожне поняттю "позовна давність". Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Дана позиція суду узгоджується з позиціями Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року по справі № 278/3367/19-ц та від 04 лютого 2021 року у справі N 587/381/15-ц.

Отже, позивач АТ КБ «ПриватБанк», будучи кредитором спадкодавця ОСОБА_3 за кредитним договором б/н від 24.07.2014 року та володіючи з 01 лютого 2019 року інформацією про смерть позичальника, пред`явив вимоги до спадкоємців з пропуском строку, визначеного ст. 1281 ЦК України.

Оскільки кредитор пред`явив вимоги до спадкоємців з порушенням строків, встановлених статтею 1281 ЦК України, що згідно з ч.4 ст. 1281 ЦК України позбавляє його права вимоги до спадкоємців, суд вважає у позові АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитного боргу - відмовити.

Керуючись ст. ст. 1218, 1281 ЦК України, ст. ст. 76-81, 89, 263-265 ЦПК України,

р і ш и в :

У позові Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором б/н від 24.07.2014 року - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення виготовлено 14 липня 2021 року.

Головуюча : М. О. Пітерських