УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/9889/21

Провадження № 2-з/638/335/21

09.07.2021 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Подус Г.С.,

при секретарі - Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Дзержинського районного суду міста Харкова заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановив:

01.07.2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що нею подано позовну заяву до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

Заяву мотивовано тим, що у ОСОБА_1 із ОСОБА_2 у спільній сумісній власності згідно листа Головного сервісного центру МВС від 28.05.2021 № 28.05.2021 №31/772аз, наданого на адвокатський запит Гріньова Р.О., за ОСОБА_2 зареєстровано наступні транспортні засоби: - ГАЗ 330202-414 ЗНГ (2464 см. куб, 2008 р., № шасі НОМЕР_1 , реєстрація транспортного засобу проведена 02.03.2016); - Volkswagen Bora (595 см. куб, 2003 р., № кузова НОМЕР_2 , реєстрація транспортного засобу проведена 22.07.2015), які перебувають у користуванні ОСОБА_2 . Також відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та договору купівлі-продажу від 15.07.2004 №788, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сургай Н.В., ОСОБА_2 придбав, а ОСОБА_3 продала однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Оскільки вказана квартира є місцем постійного проживання заявниці та її спільної з ОСОБА_2 доньки, вважає, що судом з метою забезпечення вищенаведеного позову має бути накладено заборону на відчуження спільного майна подружжя.

Заявник вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки усе спільне майно подружжя зареєстровано за ОСОБА_2 . Крім того, ОСОБА_1 взагалі не знала про існування транспортного засобу ГАЗ 330202-414 ЗНГ, який ОСОБА_2 таємно від заявниці придбав за спільні грошові кошти, не маючи на це її згоди. Оскільки заявниця не бачить вагомих перешкод, які б завадили ОСОБА_2 відчужити спірне майно, приховавши при цьому факт перебування у шлюбі зі заявницею та відсутність її згоди на таке відчуження, що в подальшому може призвести до виникнення труднощів або взагалі унеможливить виконання рішення суду, якщо не вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту чи заборони відчуження на вказане майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Розглянувши вищевказану заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 подано позовну заяву до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Також, ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову не наведено обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не зазначила доказів і не навела мотивів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Окрім того, ОСОБА_1 не надала жодного доказу того що, транспортні засоби ГАЗ 330202-414 ЗНГ (№ кузова НОМЕР_2 ), Volkswagen Bora (№ кузова НОМЕР_2 ) та однокімнатна квартира АДРЕСА_1 є спільним майном подружжя та зареєстровано на ОСОБА_2 .

Заява про забезпечення позову, окрім посилань формального посилання на те, що існує досить висока ймовірність того факту, що є можливість продажу автомобілів та квартири, не містять мотивів співмірності, застосування заходів із предметом позову, підтверджену доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного зазначеного виду забезпечення позову, підстав обмежень прав та інтересів третіх осіб. Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість продажу автомобілів та квартири без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в зазначений нею спосіб.

Керуючись ст. 149-153, 258-263, 353-355 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: