Дата документу 21.07.2021
Справа № 501/1325/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тимко М.Л.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулася ОСОБА_1 з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 49,1 кв.м., в тому числі житловою площею - 28,7 кв.м. (надалі - спірна квартира), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за життя прийняв цю частку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона є спадкоємицею за заповітом майна померлого ОСОБА_3 , який за життя прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_4 . Відповідачка ОСОБА_2 , яка приходиться донькою ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , в зв`язку з чим рішенням суду у справі № 501/1384/15-ц було визнано право власності на 1/6 частку спірної квартири, яка належала ОСОБА_2 за законом в порядку спадкування після смерті матері, за батьком ОСОБА_3 . В свою чергу, ОСОБА_3 за життя не отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку спірної квартири, яка належала саме йому після смерті дружини ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом. Посилаючись на відмову нотаріуса видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на належну йому 1/6 частку спірної квартири, яку він успадкував після смерті дружини ОСОБА_4 , позивачка звернулась до суду з відповідним позовом.

У відзиві на позовну заяву сторона відповідача зазначає, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем, так як не порушила жодного спадкового права позивачки ОСОБА_1 ; відсутній предмет спору, оскільки з спірного питання вже прийнято судове рішення 17.12.2015 р. у справі № 501/1384/15-ц, що є підставою для закриття провадження у даній справі; позивачка ОСОБА_1 у справі № 501/1384/15-ц приймала участь як свідок, а тому не є належним позивачем (т.1 а.с.91-107, 117-133). Просили відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Латій О.В. в судове засідання не з`явилася, про день і час судового засідання сповіщена належним чином. Приймала участь у справі, надала суду заяву про розгляд справи без присутності сторони позивача за наявними матеріалами. Просила задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Бурлака С.А. в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Надали суду відзив, просили у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 07.03.2001 р., розпорядження органу приватизації № 257 від 06.03.2001 р., реєстраційного посвідчення від 26.03.2001 р. квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , - належала на праві приватної спільної власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в рівних частках (т.1 а.с. 17-19, 190-192, 214-215).

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «Бюро технічної інвентаризації» м.Іллічівська станом на 22.04.2014 р., загальна площа квартири складає 49,1 кв.м., житлова площа квартири - 28,7 кв.м. (т.1 а.с. 20-22, 193-197, 217-220, т.2. а.с. 30-32).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла (т.1 а.с. 23, 164, 216). Після її смерті відкрито спадкову справу № 104/2014 (т.1 а.с. 24, 161).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 1/3 частку спірної квартири. Спадкоємцями майна померлої ОСОБА_4 були її чоловік ОСОБА_3 та донька ОСОБА_2 в рівних частках (тобто спадкове майно приходилось по 1/6 частці спірної квартири на кожного).

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулися її чоловік ОСОБА_3 і донька ОСОБА_7 (а.с. 162-163, 167).

Згідно довідки про склад сім`ї, на день смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в спірній квартирі були також зареєстровані ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (т.1 а.с. 165, 169).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 02.06.1971 р. (т.1 а.с. 178).

Згідно довідки відділу реєстрації акті цивільного стану Ширяївського районного Управління юстиції Одеської області від 16.10.2007 р. на підставі рішення Виконавчого комітету м.Іллічівська Одеської області № 429 від 23.07.1981 р. про удочеріння в актовому записі про народження ОСОБА_6 були внесені відповідні зміни (т.1 а.с. 182). В зв`язку з одруженням 01.11.1997 р. ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_2 (т.1 а.с. 183).

Згідно заяви ОСОБА_3 від 22.01.2015 р., яка міститься в спадковій справі № 104/2014, ОСОБА_9 на день смерті не проживала разом із померлою ОСОБА_4 , ОСОБА_9 пропустила строк на прийняття спадщини, в зв`язку з чим ОСОБА_3 мав намір отримати свідоцтво на все спадкове майно, яке залишилось після смерті його дружини (т.1 а.с. 228).

З цією метою ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частку квартири, на яку претендувала ОСОБА_9 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 (т.1. а.с. 248-249).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17 грудня 2015 року у справі № 501/1384/15-ц за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом визнано право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 , після смерті дружини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно мотивувальної частини судового рішення, суд дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_2 , хоча й зареєстрована за місцем проживання своєї матері, спадкодавця ОСОБА_4 , відмову від спадщини не заявила, проте з урахуванням доказів, які є в матеріалах справи, на думку суду, є такою, що не проживала на день смерті разом із ОСОБА_4 , а відтак спадщину, що відкрилась після смерті матері своєчасно не прийняла і відповідно не набула права на спадкове майно, тому суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову в цій частині (т. 1 а.с. 25-30, 263-268).

Згідно спадкової справи № 104/2014 р., свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 не видавалось (т.1 а.с. 160-280).

За життя 08.04.2014 р. ОСОБА_3 склав заповіт, яким усе майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, заповідав ОСОБА_1 (т.1 а.с. 15-16, т.2 а.с. 11-12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (т.1 а.с. 13, т.2 а.с. 4). В установлений законом шестимісячний термін ОСОБА_1 22.02.2018 звернулась до Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , в зв`язку з чим нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу № 47/2008 р. (т.1 а.с. 14, т.2 а.с. 2-3).

17.08.2018 р., ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку спірної квартири. Зазначена частина квартири належала померлому ОСОБА_3 на праві приватної власності на житло, виданого Іллічівською міською радою 07.03.2001 р. на підставі розпорядження органу приватизації № 257 від 06.03.2001 р. та зареєстрованого КП «Бюро технічної інвентаризації» м.Іллічівська 26.03.2001 р., та 1/6 частка - на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 грудня 2015 року (т.1 а.с. 31-33, т.2 а.с. 35-37).

02.10.2018 р. ОСОБА_1 звернулалась до Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою, в якій просила нотаріуса зареєструвати в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/6 частину спірної квартири за ОСОБА_3 , на яку останній за життя не отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, після чого видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , на вказану 1/6 частку (т.1 а.с. 275-276).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку спадкового майна, що належало ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 нотаріусом відмовлено, посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняло двоє осіб, донька ОСОБА_2 та чоловік - ОСОБА_3 , та що ОСОБА_1 не надане рішення суду, яке б підтвердило факт не проживання ОСОБА_2 спільно зі спадкодавцем або усунення від спадкування (т.1 а.с. 35).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 18 грудня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Іллічівського міського суду від 17 грудня 2015 року у справі № 501/1384/15-ц, яка мотивована тим, що державному нотаріусу не зрозуміло, про яку 1/6 частину йдеться у рішенні, було відмовлено, в зв`язку з тим, що рішення суду є зрозумілим, з конкретним зазначенням встановлених обставин та чітким викладом резолютивної частини із зазначенням висновків суду по суті заявлених позовних вимог (т.1. а.с. 36).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Позивачка у позові вказує на те, що у справі № 501/1384/15-ц судом було встановлено факт неприйняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_4 , в зв`язку з чим суд визнав право на належну їй 1/6 частку спірної квартири за ОСОБА_3 .

Суд звертає увагу на те, що зазначене рішення суду ОСОБА_2 не оскаржено.

Згідно ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.ч.1,5-7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З наведених положень вбачається, що належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Обставинами справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є юридичні факти, що призвели до виникнення спірного правовідношення, настання відповідальності або інших наслідків, тобто такі факти, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення). Не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Преюдицільне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Цей правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 р. у справі № 922/2391/16, від 18.06.2021 р. у справі № 910/16898/19.

У справі № 501/1384/15-ц суд встановив, що позивач ОСОБА_10 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 , після смерті дружини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частку грошового вкладу.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_10 послався на те, що донька ОСОБА_11 пропустила строк для прийняття спадщини та на день смерті разом із спадкодавцем ОСОБА_4 не проживала, проте зареєстрована за адресою місця проживання спадкодавця.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17 грудня 2015 року у справі № 501/1384/15-ц позов ОСОБА_10 в частині визнання права власності на 1/6 частку спірної квартири задоволено.

Задовольняючи відповідну вимогу, суд у справі № 501/1384/15-ц зазначив, що ОСОБА_2 хоча й була зареєстрована за місцем проживання своєї матері, спадкодавця ОСОБА_4 , відмову від спадщини не заявила, проте з урахуванням доказів, які є в матеріалах справи, на думку суду є такою, що не проживала на день смерті разом із ОСОБА_4 , а відтак спадщину, що відкрилась після смерті матері, своєчасно не прийняла і відповідно не набула права на спадкове майно.

Таким чином, суд у справі № 501/1384/15-ц дійшов висновку, що ОСОБА_2 не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 у вигляді 1/6 частки на спірну квартиру, в зв`язку з чим її частка перейшла до спадкоємця ОСОБА_10 .

Заперечуючи проти позову у даній справі, ОСОБА_2 посилається на те, що вона вважається такою, що прийняла спадщину за законом після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 . На підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 грудня 2015 року у справі № 501/1384/15-ц ОСОБА_3 набув право власності на належну йому 1/6 частку спірної квартири, яку він успадкував після смерті його дружини ОСОБА_4 , а тому вимоги ОСОБА_1 стосуються одного й того ж предмету спору, який вже вирішено судом, що є підставою для закриття провадження у справі.

Між тим, вказані доводи є помилковими, оскільки спростовуються рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17 грудня 2015 року у справі № 501/1384/15-ц та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17.08.2018 р., виданого позивачці ОСОБА_1 на підставі зазначеного судового рішення і свідоцтва про право власності на житло від 07 березня 2001 року, з яких у сукупності вбачається, що предметом спору у справі № 501/1384/15-ц була 1/6 частка спірної квартири, яка належала ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , та саме ця спірна частка на підставі зазначеного рішення суду та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.08.2018 р. спочатку перейшла до ОСОБА_3 , а потім - до ОСОБА_1 . Предметом спору у цій справі є 1/6 частка спірної квартири, яка належала ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_4 , на яку ОСОБА_3 не отримав за життя свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Також, не відповідають вимогам діючого законодавства заперечення сторони відповідача стосовно того, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем за позовом ОСОБА_1 , оскільки з матеріалів спадкових справ та даної цивільної справи вбачається, що саме ОСОБА_2 заперечує проти успадкування ОСОБА_1 1/6 частки спірної квартири, яка належала ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, а також те, що свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку спірної квартири після смерті дружини ОСОБА_4 , яка належала ОСОБА_3 , нотаріусом за життя останнього не видавалось, то позовні вимоги ОСОБА_1 , яка є спадкоємицею усіх прав і обов`язків померлого ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на зазначену частку є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 49,1 кв.м., в тому числі житловою площею 28,7 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за життя прийняв цю частку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 21 липня 2021 року.

Суддя