Ухвала

27 липня 2021 року

м. Київ

справа № 654/3558/16

провадження № 61-4537св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І.,

учасники справи:

позивач - заступник прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

особа, яка подала касаційну скаргу, - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Лавріненка Ігоря Анатолійовича, на постанову Апеляційного суду Херсонської області від 26 липня 2018 року у складі колегії суддів: Полікарпової О. М., Воронцової Л. П., Ігнатенко П. Я.

у справі за позовом заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року заступник прокурора Херсонської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , в якому просив:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки вартістю 14 893 грн площею 0,0074 га (кадастровий номер :02:071:0063), розташованої на АДРЕСА_1 , укладений 01 листопада 2010 року Новофедорівською сільською радою з ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Негра Л. А., реєстраційний номер 2236;

- витребувати на користь Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області з володіння ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер :02:001:0519, яка знаходиться на АДРЕСА_1 ;

- витребувати на користь Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області з володіння ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0024 га, кадастровий номер :02:001:0518, яка розташована на АДРЕСА_1 .

Зазначений позов мотивований тим, що прокуратурою Херсонської області під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 02 червня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000254 за фактом незаконної передачі у власність та користування земель узбережжя Чорного моря у селі Залізний Порт, їх протиправної забудови та розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, встановлено, що на підставі рішення Новофедорівської сільської ради від 26 жовтня 2010 року № 1054 сільською радою з ОСОБА_1 01 листопада 2010 року укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0074 га, кадастровий номер :02:071:0063, розташованої на АДРЕСА_1 .

У 2015 році земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0063 поділено, внаслідок чого утворено дві земельні ділянки: площею 0,0024 га, кадастровий номер :02:001:0518, та площею 0,0050 га, кадастровий номер :02:001:0519, власником яких за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на час звернення з позовом є ОСОБА_4 , право власності якої на ці земельні ділянки зареєстровано 05 червня 2015 року.

На час укладання договору купівлі-продажу від 01 листопада 2010 року на відчужуваній земельній ділянці з кадастровим номером :02:071:0063 розташовано нерухоме майно у вигляді частини підпірної стінки, огорожі з освітлювальною мережею, поперечної стінки, бордюру, огорожі, сходових маршів, мостіння біля бази відпочинку « Мрія », довжиною 77,5 м від 48,0 м до 124,5 м, яке належало ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Голопристанського районною нотаріального округу Маршаловою М. В. 24 липня 2010 року за № 2325.

Рішенням Голопристанського районного суду від 11 лютого 2015 року (справа № 654/4618/14-ц) задоволено позов прокурора Голопристанського району та визнано недійсним договір купівлі-продажу частини підпірної стіни, огорожі з освітлювальною мережею, поперечної стінки, бордюру, огорожі, сходових маршів, мостіння, розташованих біля бази відпочинку «Мрія», укладений 24 липня 2010 року між ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_3 , та ОСОБА_6 , який діяв від імені ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Голопристанського районного округу Херсонської області Маршаловою М. В., реєстраційний номер 2325.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 06 травня 2015 року рішення Голопристанського районного суду від 11 лютого 2015 року залишено без змін.

Крім того, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року у справі № 821/2146/15-а апеляційну скаргу прокуратури Херсонської області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року у справі за позовом заступника прокурора Херсонської області до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області, Реєстраційної служби Голопристанського районного управління юстиції за участю третьої особи на стороні відповідачів ОСОБА_1 задоволено. Постановою суду визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Голопристанського районного управління юстиції від 30 січня 2015 року № 18968617 про проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - на частину підпірної стінки, огорожі, мостіння, сходових маршів, що розташовані на АДРЕСА_1 .

Цим же судовим рішенням скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації (реконструкція мережі освітлення, підпірної стіни, поперечної стіни, огорожі, мостіння, сходових маршів на АДРЕСА_1 ).

Оскільки правові підстави набуття ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно припинилися (відпали) з 24 липня 2010 року, у зв`язку з чим саме з цієї дати він не був власником нерухомого майна, на час укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки (01 листопада 2010 року) ОСОБА_1 не мав права отримувати її у власність шляхом викупу поза межами процедури, визначеної статтею 128 ЗК України (поза конкурсом).

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 лютого 2017 року замінено первісного відповідача ОСОБА_4 на належного - ОСОБА_2 .

Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 лютого 2018 року позовні вимоги заступника прокурора Херсонської області залишено без задоволення.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, керувався тим, що рішення Новофедорівської сільської ради від 26 жовтня 2010 року №1054, на підставі якого між сільською радою та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0074 га, кадастровий номер :02:071:0063, розташованої на АДРЕСА_1 під розміщення нерухомого майна: частини підпірної стінки, огорожі з освітлювальною мережею, поперечної стінки, бордюру, огорожі, сходових маршів, мостіння біля бази відпочинку « Мрія », довжиною 77,5 м від 48,0 м до 124,5 м, яке належало ОСОБА_1 , є чинним. Також суд першої інстанції не встановив наявність обставин, які б свідчили про те, що на момент укладання 01 листопада 2010 року між Новофедорівською сільською радою та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу земельної ділянки були порушені вимоги ЗК України або іншого чинного законодавства, що давало б суду підстави стверджувати про спрямування зазначеного договору на порушення публічного порядку.

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 26 липня 2018 року апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області задоволено частково. Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 лютого 2018 року в оскаржуваній частині скасовано і ухвалено нове.

Відмовлено у задоволенні позову заступника прокурора Херсонської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0074 га (кадастровий номер :02:071:0063), розташованої на АДРЕСА_1 .

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось, а тому апеляційним судом не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що підстави набуття права власності на нерухоме майно скасовані судовими рішеннями, то продаж земельної ділянки під нерухоме майно, право власності на яке скасовано, тобто є таким, що не набуто, має здійснюватися у спосіб, визначений ЗК України, шляхом проведення торгів. Суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що на час укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_1 мав право на викуп земельної ділянки поза межами процедури, визначеної статтею 128 ЗК України (поза конкурсом), так як на той час був власником розташованого на ній нерухомого майна. До такого висновку суд дійшов без урахування положень статті 236 ЦК України про те, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Оскільки право власності на нерухоме майно, яке розташоване на спірній земельній ділянці, у ОСОБА_1 в силу статті 236 ЦК України припинено з 24 липня 2010 року, продаж йому земельної ділянки поза межами процедури, визначеної статтею 128 ЗК України, суперечить закону.

Водночас рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 06 липня 2011 року скасоване рішення Голопристанського районного суду від 04 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Новофедорівської сільської ради Херсонської області про визнання права власності на нерухоме майно, яке складається з підпірної стіни, огорожі з освітлюваною мережею, поперечної стінки, бордюру, огорожі, сходових маршів, мостіння, розташованих біля бази відпочинку « Мрія », та ОСОБА_5 відмовлено у позові. Зазначена справа переглядалась за апеляційною скаргою прокурора, який діяв в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради.

З протоколу судового засідання у зазначеній справі слідує, що у справі брав участь прокурор та представник Новофедорівської сільської ради. Те, що ОСОБА_5 , не будучи законним власником збудованого ним об`єкта нерухомості, продав його іншим особам, у тому числі й ОСОБА_3 , а останній - ОСОБА_1 стало підставою для звернення прокурора у жовтні 2014 року з позовом про визнання недійсними зазначених договорів купівлі-продажу.

Ця обставина свідчить про обізнаність з 06 липня 2011 року прокурора та позивача Новофедорівської сільської ради Херсонської області, яка є органом, до повноважень якого належав контроль у сфері використання та охорони земель, про порушення його права, а саме про те, що не було підстав для продажу земельної ділянки ОСОБА_7 , якому перейшло право власності на підпірну стіну шляхом продажу її від ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , і від ОСОБА_3 до ОСОБА_7 .

Проте до суду із позовом у цій справі прокурор звернувся лише 18 листопада 2016 року, тобто з пропуском позовної давності. Новофедорівська сільська рада Херсонської області не заявляла про своє порушене право, оскільки не бажала визнавати недійсним оспорюваний договір купівлі-продажу земельної ділянки. Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції визнав позов прокурора обґрунтованим, разом з тим дійшов висновку про застосування до заявлених позовних вимог позовної давності та відмови у позові з цих підстав.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 року касаційну скаргу заступника прокурора Херсонської області задоволено. Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 26 липня 2018 року в частині вирішення вимог про визнання недійсним договору скасовано, в цій частині вимог ухвалено нове рішення.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 26 жовтня 2010 року площею 0,0074 га, кадастровий номер :02:071:0063, розташованої на АДРЕСА_1 , укладений між Новофедорівською сільською радою та ОСОБА_1 .

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що у сільської ради були відсутні повноваження на продаж земельної ділянки без проведення земельних торгів.

Також суд касаційної інстанції зазначив про те, що обставини, які є підставою для визнання оспорюваного договору недійсним, виникли лише 06 травня 2015 року, тобто з моменту визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке розташоване на спірній земельній ділянці, крім того, взявши до уваги, що Новофедорівська сільська рада Херсонської області не заявляла про своє порушене право, оскільки не бажала визнавати недійсним оспорюваний договір купівлі-продажу земельної ділянки, висновок суду про пропуск позовної давності є помилковим.

Додатковою постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року заяву заступника прокурора Херсонської області про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Прокуратури Херсонської області 4 437,66 грн судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи в судах першої та апеляційної інстанцій. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Прокуратури Херсонської області 2 756 грн на відшкодування судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2020 року представник ОСОБА_3 - адвокат Лавріненко І. А. подав касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Херсонської області від 26 липня 2018 року та постанову Верховного Суду від 25 вересня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не враховано того, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами реального порушення прав та інтересів держави оспорюваним правочином, а саме по собі порушення вимог закону під час укладення правочину не є достатньою підставою для визнання правочину недійсним, а також того, що рішенням сільської ради було визначено ціну продажу земельної ділянки відповідно до її експертної оцінки, вартість земельної ділянки була сплачена ОСОБА_1 у повному обсязі до моменту підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Прокурором не доведено, що земельна ділянка підлягала включенню до земельних ділянок, які підлягають продажу на аукціоні до моменту початку на ній будівництва чи ухвалення судом рішення про визнання права власності у 2009 році, що невжиття сільською радою заходів щодо захисту інтересів держави, а також факт порушення інтересів держави, оскільки не конкретизовано, у чому саме полягає таке порушення, і якими доказами воно підтверджується.

Заявлення вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 01 листопада 2010 року за відсутності визнання недійсним та скасування рішення Новофедорівської сільської ради від 24 жовтня 2010 року не є ефективним та належним способом захисту.

Апеляційним судом не було застосовано до спірних правовідносин положення статей 15, 16, 204, частини третьої статті 215 ЦК України, статей 15-2, 122, частин першої, шостої статті 128, пункту «г» частини третьої статті 152 ЗК України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру», як підлягали застосуванню.

Також судом апеляційної інстанції не було враховано правові позиції Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 439/212/14-ц, а також у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 750/2728/16-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 462/4611/13-ц, від 04 квітня 2018 року у справі № 317/1594/14-ц, від 30 травня 2018 року у справі № 923/466/17, від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17.

ОСОБА_3 відчужив об`єкт нерухомого майна ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 24 липня 2010 року, недійсність якого була підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01 листопада 2010 року, тому постановою Апеляційного суду Херсонської області від 26 липня 2018 року вирішено питання про його права та обов`язки, зокрема в частині наявності підстав для відшкодування збитків ОСОБА_1 як покупцю за договором купівлі-продажу від 24 липня 2010 року та третіх осіб.

Обов`язок ОСОБА_3 відшкодувати збитки, завдані стороні або третій особі внаслідок визнання недійсним договору купівлі-продажу від 24 липня 2010 року прямо випливає з частини другої статті 216 ЦК України, у зв`язку з чим оскаржуваною постановою апеляційного суду вирішено питання про права та обов`язки ОСОБА_3 .

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У серпні 2020 року заступник прокурора Херсонської області подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив закрити касаційне провадження у цій справі, посилаючись на те, що ОСОБА_3 не доведено, яким саме чином оскаржуване рішення порушує питання про його права та обов`язки, оскільки на час продажу спірного нерухомого майна він не був ні власником, ні користувачем спірної земельної ділянки, а також не позбавлений права пред`явити ідентичні вимоги до ОСОБА_5 , який був первісним власником нерухомого майна.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 04 червня 2020 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 , поданою представником ОСОБА_8 , на постанову Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у цій справі відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 04 червня 2020 року відкрито провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Голопристанського районного суду Херсонської області.

16 липня 2020 року справа № 654/3558/16-ц надійшла до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частини перша, друга статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційне провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Отже, необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, права на касаційне оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.

Слід ураховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є особа, яка подала касаційну скаргу, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між особами, які подали касаційну скаргу, і сторонами спору не може братися до уваги.

Викладене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі № 911/2635/17.

Враховуючи викладене, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні містяться судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.

Звертаючись до суду із касаційною скаргою, представник ОСОБА_3 - адвокат Лавріненко І. А. посилався на те, що ОСОБА_3 відчужив ОСОБА_1 частину підпірної стінки, огорожі з освітлювальною мережею, поперечної стінки, бордюру, огорожі, сходових маршів, мостіння біля бази відпочинку «Мрія» довжиною 13,5 метрів від 185,5 метрів до 198,0 метрів включно, що розташовані в АДРЕСА_1 на земельній ділянці місцевої ради площею 0,30 га, яка знаходиться в користуванні продавця за договором купівлі-продажу від 24 липня 2010 року, недійсність якого була підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01 листопада 2010 року, тому постановою Апеляційного суду Херсонської області від 26 липня 2018 року вирішено питання про його права та обов`язки, зокрема в частині наявності підстав для відшкодування збитків ОСОБА_1 як покупцю за договором купівлі-продажу від 24 липня 2010 року та третіх осіб.

Питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватись виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення.

Апеляційний суд, який відмовив у задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0074 га, розташованої по АДРЕСА_1 , не вказав ні у мотивувальній частині, ні в резолютивній частині судового рішення про права та обов`язки ОСОБА_3 , зокрема в частині застосування наслідків недійсності правочину.

Крім того, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити про те, що застосування наслідків недійсності правочину щодо договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01 листопада 2010 року застосовуються тільки щодо сторін цього правочину, якою ОСОБА_3 не був.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, установивши, що під час розгляду цієї справи не вирішувалося питання про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 в частині застосування наслідків недійсності правочину, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 3 частини першої статті 396 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 396, 400, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Лавріненка Ігоря Анатолійовича на постанову Апеляційного суду Херсонської області від 26 липня 2018 року у справі за позовом заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування земельних ділянок, закрити.

Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

А. І. Грушицький