ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року

м.Суми

Справа №591/4830/20

Номер провадження 22-ц/816/1013/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідачі ОСОБА_2 ;

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Терещенка Вадима Володимировича на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 березня 2021 року в складі судді Северинової А.С., постановленого у м. Суми, повне судове рішення складено 22 березня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у серпні 2020 року, позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 15 липня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1045.

Свої вимоги мотивувала тим, що в період з 15.07.2006 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спору між нею та відповідачем з приводу місця проживання дітей немає. Вказує, що у них з відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння і вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Подружні стосунки між ними припинено, спільного господарства не ведуть з вересня 2019 року. За таких обставин вважає подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливим, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16.03.2021 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 15 липня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 1045. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що сторонам було надано достатній строк на примирення, проте після закінчення зазначеного строку позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому подальше збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, як одного із подружжя, тому, з огляду на заборону примушування до шлюбу, шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 адвокат Терещенко В.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне встановлення судом фактичних обставин справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що на теперішній час між сторонами продовжують існувати спільні інтереси, є спільні погляди на життя, не втрачено почуття любові та поваги один до одного, є спільні (взаємні) права та обов`язки, у тому числі щодо ведення спільного домогосподарства, утримання та виховання своїх неповнолітніх дітей. Незважаючи на суперечки, що іноді між сторонами виникають, сімейні стосунки продовжують між ними існувати і подальше спільне життя з позивачем є можливим, що відповідає інтересам сім`ї та дітей, які повинні рости і розвиватись у повноцінній родині. Вказує, що малолітні діти бажають збереження шлюбних відносин між батьками, підтримують обох батьків та категорично виступають проти розірвання шлюбу між ними.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач до суду не прибула, але про дату, місце та час його проведення повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції, 15.07.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб (а.с.8). Під час шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6,7).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29.10.2020 року сторонам було надано строк на примирення тривалістю в 3 місяці.

За змістом частини ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

В силу частини 1 ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як передбачено частиною 1 ст. 110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За приписами ст.ст. 111,112 цього Кодексу суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Матеріалами справи доведено, що судом першої інстанції вживалися заходи для примирення подружжя, але після спливу наданого судом тримісячного строку на примирення, позивач наполягала на розірванні шлюбу. Враховуючи відсутність вільної згоди позивач продовжити шлюбні відносини зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , існуючу заборону щодо примушення жінки підтримати такі стосунки з відповідачем, колегія суддів погоджується з висновками суду проте, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, оскільки фактично, і це підтвердив представник відповідача, шлюбні стосунки сторони припинили, але підтримають тільки доброзичливі відносини, які стосуються виховання дітей та їх забезпечення, тому визнав, що збереження таких шлюбних відносин вже неможливо.

Колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги з приводу існування заперечення на розірвання шлюбу з боку батьків позивача та дітей подружжя, може бути підставою для збереження шлюбу тільки при наявності на це згоди позивача, тому ці доводи апеляційної скарги відхиляє.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Терещенка Вадима Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 липня 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко