Номер провадження: 22-ц/813/3775/21
Номер справи місцевого суду: 520/3261/19
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

представника апелянта ОСОБА_1 - адвоката Криворучко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Криворучко Вікторії Олегівни, на заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 03 червня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження,

встановив:

05.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.2-5, 60-64), просив суд:

визнати, що він - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є батьком малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

виключити відомості про нього - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, як батька дитини з актового запису №89 про народження дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного 18 січня 2019р. Київським районним у місті Одесі Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області;

стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 22 листопада 2003 року між ним - ОСОБА_1 та відповідачем - ОСОБА_3 було укладено шлюб, про що Костянтинівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 та складено відповідний актовий запис № 471, після держаної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

Позивач вказував, що від шлюбу вони з відповідачем мають двох малолітніх дітей: сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі, та сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 1 від 05,02.2019р.

Позивач зазначив, що причиною звернення до суду з даним позовом є те, що відповідач надала йому інформацію та неодноразово підтверджувала доводи про те, що він не є біологічним батьком новонародженої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого він був морально травмований та станом на день звернення до суду не має законної змоги на розірвання шлюбу з відповідачем.

Як стверджував позивач, фактичні подружні стосунки між ним та відповідачкою припинились, зокрема, дружина завагітніла у період його тривалого відрядження, що свідчить про наявність у неї стосунків з іншим чоловіком, який являється батьком новонародженої дитини.

На підтвердження вищевказаних доводів позивач надав довідку №1343 від 07.09.2018р. компанії ТОВ «Марлоу Навігейшн» (Кіпр), в якій зазначено, що з 17 січня 2018 року по 06 червня 2018 року ОСОБА_1 перебував у рейсі на т/х «MIRIAM BORCHARD», тобто, на думку позивача, він фізично не мав змоги бути біологічним батьком новонародженої дитини.

Крім цього, позивач вважає, що відповідач тривалий час жила подвійним життям, оскільки час від часу відбувала у тривалі відрядження, семінари та нібито на церковні служби до монастирів, при цьому, залишаючи спільну з ним малолітню дитину на родичів або на батька, у зв`язку з чим у позивача склалось стійке переконання, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно не є його спорідненим сином.

Позивач також зазначив, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/6636/18 за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, однак ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2018 року на підставі його заяви та керуючись ч. 2 ст. 110 СК України позовну заяву про розірвання шлюбу було залишено без розгляду.

Позивач стверджував, що наразі він бажає розірвати шлюб, однак немає законної можливості, оскільки, згідно з ч. 2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, тобто в силу життєвих обставин (подружньої зради) та норм чинного законодавства, котрі в першу чергу захищають права новонародженої дитини, він позбавлений законного права на розірвання шлюбу, що в свою чергу порушує його конституційні права.

Також позивач вказував, що з Обмінної карти № 159 КУ «Пологового будинку №7» від 06.01.2019р. та Медичного свідоцтва про народження №57 КУ «Пологового будинку №7 від 14.01.2019р. вбачається, що малолітня дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився доношеним хлопчиком на 38 тижні вагітності, а з урахуванням довідки № 1343 від 07.09.2018р. виданої ТОВ «Марлоу Навігейшн» та підрахувавши на підставі вказаних письмових доказів точний тиждень зачаття дитини - з 23 квітня 2018 року по 29 квітня 2018 року, позивач вважає, що він - ОСОБА_1 фізично не мав змоги бути біологічним батьком новонародженої дитини, оскільки на момент повернення з рейсу жінка вже перебувала на 7-му тижні вагітності.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.06.2002 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження було залишено без задоволення (а.с.141-149)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Криворучко В.О., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 червня 2020 року, та постановлення нового, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.156-165).

Залишаючи без задоволення позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки малолітній ОСОБА_6 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 на 38 тижні вагітності, а позивач ОСОБА_1 повернувся до міста Одеси 06 червня 2018 року, то він може бути біологічним батьком малолітнього ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При цьому, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_6 , номер актового запису 89 від 18 січня 2019року, у графі відомості про батька записано: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (позивач у справі), у графі відомості про матір записано: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (відповідач у справі), що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 12-13).

Суд також виходив із того, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

У зв`язку з цим, відомості про батька дитини в актовому записі №89 про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , внесені на підставі статті 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Суд також вказав, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України).

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком (згідно із частиною п`ятою статті 136 СК України). Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є стаття 133 СК України, в якій визначено, що, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Крім того, положеннями статей 1, 2, 18, статті 22 Закону України від 01 липня 2010 року №2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану, в тому числі про народження дитини, проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

Відповідно до пунктів 2.13, 2.16 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, різновидом яких є актовий запис про народження дитини, є серед іншого і рішення суду про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження. Зміни, доповнення, виправлення, зазначені в рішенні суду, вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану.

За змістом п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК України).

Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Суд також обгрунтовано вказав, що відповідно до ч.6 ст.136 СК України для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено.

Тобто, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обгрунтовано і правильно послався на вимоги діючого законодавства в галузі оспорення батьківства та виключення із актового запису про народження дитини відомостей про його батька, дійшов помилкового висновку про відсутність доказів позовних вимог і необхідності відмови в їх задоволенні.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.05.2019 року у зазначеній справі було призначено судову генотипоскопічну експертизу, провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта (а.с.51-52).

18.10.2019 року до Київського районного суду м. Одеси від Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» надійшли матеріали цивільної справи №520/3261/19 без виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 22.05.2019року, у зв`язку з неприбуттям 10.09.2019 року обох сторін та неприбуття 15.10.2019 року ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_6 до експертної установи для одночасного відбору біологічних зразків та неможливістю виконання експертизи (а.с.72).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2019 року за заявою представника позивача у зазначеній справі знову було призначено судову генотипоскопічну експертизу, а провадження у справі зупинено до закінчення проведення експертизи та повернення справи до Київського районного суду м. Одеси (а.с.93-95).

12.03.2020 року до Київського районного суду м. Одеси від Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» надійшли матеріали цивільної справи №520/3261/19 без виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2019 року, у зв`язку з неприбуттям 04.02.2020 року та 03.03.2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_6 до Одеського обласного бюро СМЕ (далі - ООБ СМЕ) для одночасного відбору біологічних зразків та неможливістю виконання експертизи (а.с.125).

При цьому, про дату прибуття до ООБ СМЕ для відбору біологічних зразків на 04.02.2020 року та 03.03.2020 року сторони були повідомлені належним чином за допомогою телефонограм (а.с. 115-118, 121-124).

Проте, представник позивача повідомив суд про те, що позивач ОСОБА_1 довгостроково відбув за кордон та повернеться в Україну приблизно у квітні 2020 року.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що судову генотипоскопічну експертизу було призначено саме за клопотанням представника позивача, який був присутнім у підготовчому засіданні 28.11.2019 року, однак не повідомив суд про те, що позивач буде перебувати за кордоном.

Однак, судом першої інстанції не було в достатній мірі враховано, що відповідачка ОСОБА_6 разом з дитиною ОСОБА_6 також вдруге не прибула до ООБ СМЕ для одночасного відбору біологічних зразків, що також є однією з підстав неможливості проведення судової експертизи.

Крім того, в оскаржуваному судовому рішенні, вказано, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2020 року, яке станом на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення не набрало законної сили, було розірвано шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , зареєстрований Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 471 від 22 листопада 2003 року.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що подружжя ОСОБА_4 - сторони у справі на даний час проживають окремо і шлюб між ними розірваний.

Крім того, матеріали справи також мають достатньо доказів того, що коли відбувалась реєстрація народження малолітнього ОСОБА_6 , позивач ОСОБА_1 не знав, що він не є батьком дитини, а тому застосування до вказаних спірних з правовідносин ч. 5 ст. 136 СК України є безпідставним.

У зв`язку з цим, колегія суддів зазначає, що сумніви у позивача ОСОБА_1 стосовно того, що він є батьком дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , виникли значно пізніше реєстрації його народження.

Так, матеріалами справи не спростовані доводи позивача і заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу того, що неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , скоріше за все не є його сином.

Відповідно до довідки №1343 від 07.09.2018р. компанії ТОВ «Марлоу Навігейшн» (Кіпр), в якій зазначено, що з 17 січня 2018 року по 06 червня 2018 року ОСОБА_1 перебував у рейсі на т/х «MIRIAM BORCHARD», що безспірно свідчить про те, що позивач у вказаний період часу не перебував в Україні.

Крім того, з Обмінної карти № 159 КУ «Пологового будинку №7» від 06.01.2019р. та Медичного свідоцтва про народження №57 КУ «Пологового будинку №7 від 14.01.2019р. вбачається, що малолітня дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився доношеним хлопчиком на 38 тижні вагітності, а з урахуванням довідки № 1343 від 07.09.2018р. виданої ТОВ «Марлоу Навігейшн» та підрахувавши на підставі вказаних письмових доказів точний тиждень зачаття дитини - з 23 квітня 2018 року по 29 квітня 2018 року, доводи позивача і заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він фізично не мав змоги бути біологічним батьком новонародженої дитини, оскільки на момент повернення його з рейсу відповідач ОСОБА_6 вже перебувала на 7-му тижні вагітності, не спростовані матеріалами справи.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, представник заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 адвокат Криворучко В.О. надала суду клопотання про приєднання до матеріалів справи висновок судової експертизи № 70 від 31.07.2020 року, згідно якої:

Молекулярно-генетичним аналізом ДНК, виділеної зі зразка рідкої крові громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (об`єкт №1) виявлені алелі за локусами: D8S1179 - 12, 13; D21S11 - 30 30- D7S820 - 09 10' CSF1PO - 10, 11; D3S1358 - 14, 15; ТН01 - 9.3, 9.3; D13S317 -12, 12; D16S539 - 11, 12; D2S1338 -21, 25; D19S433 - 13, 16; vWA - 15, 18; ТРОХ - 08, 11- D18S51 - 16, 16; AMEL - X, X; D5S818 - 10, 11; FGA - 22, 24.

Молекулярно-генетичним аналізом ДНК, виділеної зі зразка букального епітелію дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (об`єкт №2) виявлені алелі за локусами: D8S1179 - 13, 13; D21S11 - 30, 32 2; D7S820 10 - 11; CSF1PO - 10, 11; D3S1358 - 14, 15; ТН01 - 9.3, 9.3; D13S317 -11,12; D16S539 11, 12; D2S1338 - 20, 25; D19S433 - 14, 16; vWA - 14, 18; ТРОХ - 08 08; D18S51 - 16, 18; AMEL - X, Y; D5S818- 11, 11; FGA - 20, 22.

Молекулярно-генетичним аналізом ДНК, виділеної зі зразка рідкої крові громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (об`єкт № 3) виявлені алелі за локусами: D8S1179 - 12, 13; D21S11 -29, 31; D7S820 11,12- CSF1PO- 11, 12; D3S1358 - 16, 18; TH01 - 07, 08; D13S317 -11,12; D16S539 - 11, 12; D2S1338 - 19, 25; D19S433 - 13.2, 14; vWA - 16, 18; ТРОХ - 08 08; D18S51 - 12, 15; AMEL-X, Y; D5S818 - 10, 10; FGA -23, 26.

Відповідно до законів успадкування, генотип дитини повинен містити один алель кожного локусу від матері і один - батька. Молекулярно-генетичним аналізом ДНК зразка рідкої крові громадянина ОСОБА_1 та зразка букального епітелію дитини ОСОБА_6 встановлено: в генотипі дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в межах локусів D21S11, D3S1358, ТН01, D2S1338, vWA, D18S51, D5S818 та FGA виявлені алелі, які не простежуються в генотипі громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Таким чином, молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , не є біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , народженої громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.192-197).

Зазначені обставини свідчать про те, що позивач і заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 повністю довів свої вимоги, а тому вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія судів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального права.

У зв`язку з цим, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови, якою позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів також вважає за необхідне розподілити між сторонами судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1152,60 грн., витрати за проведення судової експертизи у сумі 7288,90 грн., витрати на правову допомогу у сумі 26800 грн. (а.с. 166, 167, 168, 175).

Таким чином, з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у загальному розмірі 35 241,50 грн., (витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1152,60 грн., витрати за проведення судової експертизи у сумі 7288,90 грн., витрати на правову допомогу у сумі 26800 грн. як того вимагає ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що необхідність понесення вказаних витрат підтверджена матеріалами справи та доказами, які в ній маються і не спростовані відповідачкою ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Криворучко Вікторії Олегівни, задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 03 червня 2020 рокускасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є батьком малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виключити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, як батька дитини з актового запису №89 про народження дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного 18 січня 2019 року Київським районним у місті Одесі Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати понесенні в ході розгляду справи у сумі 35 241,50 грн. (тридцять п`ять тисяч двісті сорок одну гривню 50 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.08.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева