Справа № 752/2479/21
Провадження № 2/752/4880/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2021 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Петріченка І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в присутності:

представника позивача: Левківського Б.К. - адвокат (ордер серія КС №59952 від 24.02.2021р.)

відповідача: ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 та просить суд розірвати шлюб з відповідачем.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 2014 року між позивачем та відповідачем, як чоловіком та дружиною, почали виникати перші непорозуміння. Так, відповідач не приділяв належної уваги зовнішньому вигляду, ігнорував потреби сім`ї. Позивач зазначає, що відповідач вдається до психологічного насильства щодо своєї дружини, відбирає зароблені останньою кошти. Позивач стверджує, що відносини з чоловіком з 2016 року тільки погіршувалися і їх відновлення до попереднього стану є неможливим. При цьому, у листопаді 2020 року заявниця пішла від свого чоловіка. Зазначене на думку позивача, свідчить про фактичне припинення шлюбних відносин, а також підтверджує існування шлюбу не як союзу чоловіка та жінки, а формальне юридичне становище позивача і відповідача, яке закріплює статус шлюбу без інших необхідних ознак шлюбу.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 29.01.2021р. відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судовий розгляд на 24.02.2021р.

24.02.2021р. позивачем подано клопотання про розгляд справи без її участі.

24.02.2021р. розгляд справи було відкладено, з огляду не неявку в судове засідання представника відповідача та його клопотання про відкладення розгляду.

02.03.2021р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив про недостовірність окремих фактів, викладених у позовній заяві, перекручування та спотворення дійсності, що створює хибне уявлення про характер взаємовідносин між позивачем та відповідачем. Зокрема, відповідач зазначав про

конфліктні ситуації з дітьми позивача від першого шлюбу і вказував, що позивач не покидала спільного помешкання в листопаді 2020 року у зв`язку із хворобою, проте після перенесеної хвороби періодично, починаючи з 25 листопада 2020 року їздила до доньки за місто, а з кінця грудня у спільне помешкання вже не поверталася. На думку відповідача, додані до даного відзиву листівки від позивача до відповідача спростовують доводи позивача про психологічні зміни у відповідача і погіршення стосунків між подружжям з 2014 року. При цьому відповідач вказує, що регулярно поліпшував спільний добробут, що, зокрема, підтверджується проведеними ремонтними роботами у спільному помешканні, дачі, та численними подарунками дружині, спрямуванням коштів від оренди майна відповідача на утримання сім`ї.

15.03.2021р. судом ухвалено перехід до розгляду справи із спрощеного в загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання на 24.03.2021р.

24.03.2021р. підготовче засідання не було проведено, з огляду на перебування судді Ольшевської І.О. у відпустці.

19.05.2021р. та 26.05.2021р. в підготовчому засіданні розглянуто клопотання учасників справи, долучені докази до матеріалів справи, вирішено питання про всі процесуальні дії, які необхідно вчинити до закриття підготовчого засідання.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26.05.2021р. закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.06.2021р.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтуються позовні вимоги, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Сторони перебувають у шлюбі з 08.09.2001 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №212. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві 23.04.2006р.

Причиною звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що з 2014 року між позивачем та відповідачем, як чоловіком та дружиною, почали виникати перші непорозуміння. Так, відповідач не приділяв належної уваги зовнішньому вигляду, ігнорував потреби сім`ї. Позивач зазначає, що відповідач вдається до психологічного насильства щодо своєї дружини, відбирає зароблені останньою кошти. Позивач стверджує, що відносини з чоловіком з 2016 року тільки погіршувалися і їх відновлення до попереднього стану є неможливим. При цьому, у листопаді 2020 року заявниця пішла від свого чоловіка. Зазначене на думку позивача, свідчить про фактичне припинення шлюбних відносин, а також підтверджує існування шлюбу не як союзу чоловіка та жінки, а формальне юридичне становище позивача і відповідача, яке закріплює статус шлюбу без інших необхідних ознак шлюбу.

Відповідач заперечив проти задоволення позову та зазначив про недостовірність окремих фактів, викладених у позовній заяві, перекручування та спотворення дійсності, що створює хибне уявлення про характер взаємовідносин між позивачем та відповідачем. Зокрема, відповідач зазначав про конфліктні ситуації з дітьми позивача і

вказував, що позивач не покидала спільного помешкання у листопаді 2020 року у зв`язку із хворобою, проте після перенесеної хвороби періодично, починаючи з 25 листопада 2020 року їздила до доньки за місто, а з кінця грудня у спільне помешкання вже не поверталася. На думку відповідача, додані до даного відзиву листівки від позивача до відповідача спростовують доводи позивача про психологічні зміни у відповідача і погіршення стосунків між подружжям з 2014 року. При цьому, відповідач вказує, що регулярно поліпшував спільний добробут, що, зокрема, підтверджується проведеними ремонтними роботами у спільному помешканні, дачі, та численними подарунками дружині, спрямуванням коштів від оренди майна відповідача на утримання сім`ї.

Крім того, відповідачем подано клопотання про встановлення строку на примирення, у задоволенні якого судом відмовлено з огляду на те, що дана справа в суді розглядається з січня 2021 року, тобто протягом тривалого часу, який міг бути використаний для примирення. При цьому, позивачем подавалося заперечення щодо застосування заходів примирення подружжя, а представником позивача не заперечується факт перебування позивача за кордоном і відсутність відомостей щодо повернення позивача до України найближчим часом.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 2, 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до

статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

За частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Враховуючи наведені норми, а також з огляду на те, що в суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача.

Разом з тим, суд не приймає вітальні листівки та переписку між позивачем та відповідачем в якості доказів на підтвердження сприятливих відносин у сім`ї, оскільки такі докази можуть підтвердити добрі відносини між позивачем та відповідачем тільки на момент написання, але не протягом всього часу перебування у шлюбі.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 19, 141, 247, 258, 259, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Керуючись ст.ст. 110, 112, 114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 19, 141, 247, 258, 259, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

2. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано 08 вересня 2001 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про що складено відповідний актовий запис №212.

3. Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім грн.00 коп.) грн.

5 Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя І.О. Ольшевська