Справа № 521/6536/21
Провадження № 2/521/3403/21
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Бобуйка І.А.,
за участю секретаря судового засідання Кушнірука О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Канатна, 83) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення надміру виплачених пенсійних виплат, -
06.05.2021 року до суду звернулося Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з позовом до ОСОБА_1 та просить суд стягнути з відповідача на їх користь суму надміру виплаченої пенсії в розмірі 8115,31 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до акту перевірки № 7534 від 02.10.2020 року довідка № 15 від 20.02.2004 року, що видана ОСОБА_1 не відповідає первинним документам, а саме в довідку включені нарахування з яких не утримувався пенсійний збір (матеріальна допомога, премія та інше). Після перевірки та доопрацювання пенсійної справи Головне управління Розпорядженням № 164435 від 16.02.2021 року пенсію ОСОБА_1 було перераховано. З урахуванням вищевикладених фактів, за період з 01.04.2018 року по 31.01.2021 рік виникла переплата в розмірі 8 115,31 грн., у зв`язку з чим винесено рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 18.03.2021 року № 115, та яка станом на даний час відповідачкою добровільно не повернута. Вищезазначені обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом.
14.07.2021 року представник позивача у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати без її особистої участі, позовні вимоги підтримала. Відповідачка та її представник повторно у судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце слухання справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не надали.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що відповідно до акту перевірки № 7534 від 02.10.2020 року довідка № 15 від 20.02.2004 року, що видана ОСОБА_1 та на підставі якої відповідачці нараховується пенсія за віком, не відповідає первинним документам, а саме: в довідку включені нарахування з яких не утримувався пенсійний збір (матеріальна допомога, премія та інше).
Судом встановлено, що після перевірки та доопрацювання пенсійної справи Головне управління Розпорядженням № 164435 від 16.02.2021 року пенсію ОСОБА_1 за віком було перераховано та прийнято рішення, про утримання надміру виплачених сум пенсій від 18.03.2021 року № 115.
Згідно рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 18.03.2021 року № 115, проглянувши пенсійну справу і особовий рахунок № НОМЕР_1 , відповідачка ОСОБА_1 , одержує пенсію за віком в розмірі 6 915,48 грн. на місяць, проте у зв`язку з наданням підприємством недостовірної інформації в довідці про заробітну плату, утворилась сума переплати пенсійних виплат складає 8115,31 грн. за період з 01.04.2018 року по 31.01.2021 рік та підлягає поверненню.
Вищезазначене рішення відповідачем не оскаржувалось, а тому є чинним.
Також, судом встановлено, що відповідачці направлявся лист з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому позивачці було запропоновано надати заяву до відділу обслуговування громадян щодо згоди на утримання переплати пенсії у розмірі 20% від суми її пенсії до повного погашення боргу, згідно рішення від 18.03.2021 року № 115, або суму переплати внести добровільно на рахунок позивача, проте відповідачка надміру виплачені пенсійні виплати не повернула.
Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Стаття 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає декілька альтернативних варіантів повернення суми пенсій, виплачених надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, а саме: шляхом повернення зазначених сум пенсіонером добровільно або стягнення на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання нього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Статтею 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Проте відповідач не надала жодного доказу, що шкоду яку спричинено позивачу завдано не з її вини.
Крім того, чинним законодавством встановлено спеціальний порядок, а саме: за приписом частини 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Органи Пенсійного фонду України є органами державної виконавчої влади, які в своїй діяльності керуються Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Положенням про Пенсійний фонд України, постановами правління, наказами Фонду, а також Положеннями про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління.
Відповідно до абз. 13 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом цільового та ефективного використання коштів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яким керується Головне управління при здійсненні своїх обов`язків та повноважень.
Стаття 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що кошти Пенсійного фонду використовуються на виплату пенсій, надання соціальних послуг, фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду, оплату послуг з виплати та доставки пенсій, формування резерву коштів Пенсійного фонду, при цьому забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі не передбачені цим Законом.
До того ж згідно зі ч. 3 ст. 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі виникнення дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі (перевищення видатків над доходами, у тому числі з урахуванням резерву коштів Пенсійного фонду) у зв`язку із забезпеченням виплати пенсій в розмірі, передбаченому статтею 28 цього Закону та спрямуванням частини страхових внесків до Накопичувального фонду такий дефіцит покривається за рахунок коштів Державного бюджету України
При розгляді справи враховано, що незаконне витрачання коштів Пенсійного фонду України тягне за собою дефіцит бюджету Пенсійного фонду, що породжує соціальну напругу у суспільстві і може сприяти невиконанню державою своїх функцій по соціальному забезпеченню громадян.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.
Інші доводи учасників справи, які наведені у позові та відповідних письмових поясненнях, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 76-78, 83, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Канатна, 83) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення надміру виплачених пенсійних виплат - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя: