№ 336/1005/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Запоріжжя 23 липня 2021 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.
при секретарі Федорченко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа П`ята Запорізька державна нотаріальна контора, провстановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -
Позивач звернулась до суду зі своїм вищезгаданим позовом, за яким просить суд встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , з лютого 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за нею право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .
Вищевказана справа була призначена до судового розгляду. За клопотанням позивача витребувано у П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори копію нотаріальної справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 .
Відповідач по справі був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. При цьому відповідач до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив, не подав відзив, а сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи.
Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, заслухавши пояснення свідків, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцю після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.
Вимогами ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
В свою чергу, ст. 1264 ЦК України встановлює, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
ОСОБА_1 була призначена за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2016 року по справі № 236/7491/15-ц піклувальником недієздатної ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку визнано недієздатною цим же рішенням суду.
При цьому, з лютого 2010 року і по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , Позивачка фактично проживала разом із ОСОБА_2 , яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Таке проживання було пов`язано в тому числі із хворобою померлої, та неможливості нею піклуватися про себе самостійно.
Допитані в судовому засідання свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що Позивач проживала разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 однією сім`єю. Після смерті ОСОБА_3 , Позивач залишилась проживати разом із ОСОБА_2 , опікувалася нею. Померла ОСОБА_2 хворіла й самостійно піклуватися про себе не могла. Позивач починаючи з 2010 року доглядала та проживала з нею, й на сьогодні проживає за адресою АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у Запорізькій області 05.03.2018. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина.
З метою оформлення спадщини, Позивачкою були здійсненні дії на її прийняття.
Так, позивач звернулась із відповідною заявою для прийняття спадщини до нотаріуса, у зв`язку із чим було зареєстровану спадкову справу, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20.06.2018 та спадковою справою.
21.06.2018 п`ята Запорізька державна нотаріальна контора листом № 1936/02-14/241-2018 надала роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування та необхідність звернення до суду для вирішення питання визнання мене як спадкоємця четвертої черги.
Судом встановлено, що до складу спадкового майна, входить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказана квартира належала на праві власності згідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 09.06.1995 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 була матір`ю ОСОБА_2 , щ підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , та мешкала разом із дочкою за адресою у АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданого повторно 07.06.2017.
Як встановлено ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В свою чергу ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємцем після померлої ОСОБА_3 була її донька ОСОБА_2 , яка в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадщину прийняла, оскільки протягом шести місяців з моменту її відкриття не відмовилась від неї, але не оформила своїх спадкових прав на Ѕ частину квартири після померлої матері.
За таких обставин, прийнята спадщина визнається належною їй з моменту її відкриття, тобто з 21.10.2012 року.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 прийняла спадщину у вигляді 1/2 квартири АДРЕСА_2 , але право власності не зареєструвала у встановленому порядку.
В свою чергу, ОСОБА_1 , позивач по справі, є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 та з урахуванням вимог законодавства прийняла спадщину після її смерті на 1/2 частину квартиру, що належала померлій на праві власності, та на 1/2частину квартиру, що була прийнята нею у спадок після смерті матері але право власності не зареєстровано.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Враховуючи вимоги ст. 392 Цивільного кодексу України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Право на отримання спадщини у вигляді квартири не визнається у зв`язку із відсутністю визнаного факту проживання із померлою особою не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відсутністю правовстановлюючих документів на це майно та відсутністю державної реєстрації цього майна.
Відтак, суд приходить до висновку, що це право підлягає судовому захисту шляхом встановлення факту проживання із померлою не менше 5 років та визнання права власності у відповідності до вимог ст.ст. 16, 315 ЦК України.
Окрім позивача інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Вказане достовірно підтверджено спадковою справою.
На підставі ст.ст. 16, 328, 384, 1216, 1218, 1258, 1261, 1264, 1268 ЦК України, ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81, 82, 89, 258, 259, 263-265, 283-289, 315-319 ЦПК України, суд, -
Задовольнити позов ОСОБА_1 .
Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з лютого 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького Апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін