Справа № 503/1167/20
Провадження № 2/503/29/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

представника позивачів адвоката Мартинюка Ю.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , яка діяла у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 до досягнення останнім повноліття, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди,

встановив:

Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що 27.05.2019 року магазині з продажу ювелірних виробів, що належить ФОП ОСОБА_7 , позивач ОСОБА_3 разом із своїм чоловіком придбали ювелірний виріб із золота «Золотий перстень» артикул 11811501, розміром 22,0, вагою 6,18 г. та вартістю 8500 грн. В червні 2019 року зазначений ювелірний виріб вони подарували своєму неповнолітньому сину ОСОБА_4 . 06.07.2019 року неповнолітній ОСОБА_4 із згаданим золотим перстнем, одягненим на палець руки, перебував на святкуванні свята «Івана Купала» в с. Грабове Кодимського району Одеської області, коли знайома останнього малолітня ОСОБА_8 , присутня також на святкових заходах, попросила в нього зазначений ювелірний виріб щоб подивитись, на що ОСОБА_4 погодився та передав його. Після чого ОСОБА_4 відлучився із домовленістю про те, що золотий перстень забере згодом, внаслідок чого останній залишився у малолітньої ОСОБА_8 . Однак, в подальшому, малолітня ОСОБА_8 передала золотий перстень іншій спільній з нею та ОСОБА_4 знайомій неповнолітній ОСОБА_1 , яка пообіцяла його згодом повернути ОСОБА_4 , але втратила його за невстановлених обставин. Батьками неповнолітньої ОСОБА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . У зв`язку з чим позивач ОСОБА_3 , у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , пред`явила позов шляхом подання через свого представника до суду відповідної позовної заяви, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 , а в разі недостатності у неї майна чи коштів, з її законних представників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на її користь 8500 грн в якості відшкодування вартості втраченого ювелірного виробу, що належав неповнолітньому ОСОБА_4 , а також понесенні та документально підтвердженні судові витрати.

08.09.2020 року ухвалою суду (а.с.25-26) позовну заяву було залишено без руху з визначенням строку для усунення недоліків заяви.

14.09.2020 року ухвалою суду (а.с.33) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження.

У встановлений судом строк відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не скористалися своїми процесуальними правами відповідачів, відзив на позовну заяву не подали.

10.11.2020 року ухвалою суду (а.с.55-56) було продовжено строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів.

10.12.2020 року ухвалою суду (а.с.77) закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

04.12.2020 року, тобто після закінчення встановленого судом процесуального строку, відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяві (а.с.61), в якому підтвердила факт того, що малолітня ОСОБА_8 передала їй перстень повідомивши при цьому, що останній належить ОСОБА_4 , який вона поклала до себе в сумку, звідки він зник з невідомих їй причин. Однак, пред`явлений позов відповідач ОСОБА_1 вважає таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що переданий неповнолітнім ОСОБА_4 малолітній ОСОБА_8 перстень мав артикул 11811501 і був саме золотим, розміром 22,0, вагою 6,18 г. та вартістю 8500 грн. У зв`язку з чим просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Згідно ч.2 ст. 126 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду.

25.02.2021 року ухвалою суду (а.с.100-101) було прийнято рішення про здійснення приводу свідка ОСОБА_7 в судове засідання.

В судове засідання позивачі ОСОБА_3 , яка до досягнення повноліття ОСОБА_4 була його законним представником, та ОСОБА_4 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце судового засідання були своєчасно повідомлені належним чином у відповідності до положень ст. 128 ч.2 і 5, 130 ч.5 ЦПК України, під розпису їх представника адвоката Мартинюка Ю.М. безпосередньо в суді (а.с.154). При цьому, будучи присутніми в судових засіданнях, які були проведені раніше, заявлений позов підтримували та просили задовольнити.

Представник позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвокат Мартинюк Ю.М. в судовому засіданні поданий позов підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце судового засідання були своєчасно повідомлені належним чином у відповідності до положень ст. 128 ч.2 і 5, 130 ч.5 ЦПК України. При цьому, відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_5 будучи присутніми в судових засіданнях, які були проведені раніше, заперечували проти задоволення позову посилаючись на його необґрунтованість, а відповідач ОСОБА_5 зазначала про відсутність доказів того, що переданий її дочці ОСОБА_1 перстень, що в подальшому був загублений, дійсно був золотим, а також не надано товарного чеку про вартість його придбання.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні також заперечував проти задоволення позову посилаючись на обґрунтування аналогічне за змістом обґрунтуванню заперечень відповідача ОСОБА_5 та просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

Згідно письмового пояснення свідка ОСОБА_7 від 08.08.2019 року (а.с.12) та показань наданих свідком ОСОБА_7 під час його допиту в судовому засіданні, яке відбулось 24.03.2021 року (а.с.117-121), останній підтвердив ту обставину, що позивач ОСОБА_3 разом із своїм чоловіком придбали в нього ювелірний виріб із золота «Перстень» артикул 11811501, розміром 22,0, вагою 6,18 г. та вартістю 8500 грн. Підтвердив, що пред`явлена йому бірка (а.с.66) дійсно належала до вище згаданого золотого перстня, який був придбаний в нього подружжям ОСОБА_9 . Відзначив, що по бірці маже визначити чи вона належить виробу проданому ним та якому саме виробу вона належала. Також зазначив, що здійснює продаж ювелірних виробів виключно із золота. Крім того, відзначив, що в нього зберігається фото ювелірних виробів продаж яких ним здійснюється, зокрема того, що був придбаний в нього подружжям ОСОБА_9 .

Таким чином суд вважає доведеними ті обставини, що позивач ОСОБА_3 разом із своїм чоловіком придбали у ФОП ОСОБА_7 ювелірний виріб із золота «Перстень» розміром 22,0, вагою 6,18 г. зі вставкою з 1-го кубічного циркона та вартістю 8500 грн., якому при продажі належала бірка (а.с.66) із зазначеними на ній артикулом і штрих-кодом 11811501Н, підштрих-кодом 150511 і проставленою мініпечаткою круглої форми з літерами «ВТК».

Письмові пояснення неповнолітнього ОСОБА_4 (а.с.11), надані в присутності його законного представника матері ОСОБА_3 ; неповнолітнього ОСОБА_10 від 02.08.2019 року (а.с.13), надані в присутності його законного представника матері ОСОБА_11 ; а також неповнолітньої ОСОБА_1 (а.с.15), надані в присутності її законного представника матері ОСОБА_5 , є достатніми та достовірними доказами, як окремо так і в своїй сукупності, які доводять ті обставини, що 06.07.2019 року неповнолітній ОСОБА_4 із перстнем (печаткою), одягненим на палець руки, перебував на святкуванні свята « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в с. Грабове Кодимського району Одеської області, коли його знайома малолітня ОСОБА_8 , присутня також на святкових заходах, попросила в нього зазначений ювелірний виріб щоб подивитись, на що ОСОБА_4 погодився та передав його. Після чого ОСОБА_4 відлучився, а малолітня ОСОБА_8 в подальшому передала перстень (печатку) неповнолітній ОСОБА_1 , яка втратила його за невстановлених обставин пов`язаних з переїздом з одного населеного пункту до іншого.

Крім того, відповідачами ОСОБА_1 і ОСОБА_5 під час розгляду справи визнавались ті обставини, що неповнолітня ОСОБА_1 отримала від малолітньої ОСОБА_8 перстень (печатку) належну ОСОБА_4 , яка в подальшому була нею втрачена.

При цьому, суд не приймає письмові пояснення малолітньої ОСОБА_8 (а.с.14), надані нею в присутності своєї бабусі ОСОБА_12 , оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що остання була опікуном даної малолітньої особи, а тому була її законним представником відповідно до положень ч.1 ст. 59 ЦПК України. Відтак дане письмове пояснення визнається судом не допустимим доказом.

Але зазначені вище письмові пояснення не містять в собі жодного опису того, який мав зовнішній вигляд перстень, який ОСОБА_4 06.07.2019 року передав малолітній ОСОБА_8 , зокрема його кольору, форми, наявності або відсутності певного візерунку, наявності або відсутності якої-небудь вставки або будь-яких інших ідентифікуючих ознак.

Дані ознаки можна було встановити шляхом допиту осіб серед тих, які 06.07.2019 року були присутні на святкових заходах з приводу святкування свята « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в с. Грабове Кодимського району Одеської області та були очевидцями перебування на ньому неповнолітнього на той час ОСОБА_4 із відповідним перстнем та передачі останнього. Зокрема даним особам можна було запропонувати намалювати схематично, який мав зовнішній вигляд той перстень.

Однак, вжитими судом заходами, за клопотанням представника позивачів, не виявилось можливим викликати для допиту в якості свідка ОСОБА_8 .

В свою чергу позивачами або їх представником суду не було заявлено клопотань про виклик в судове засідання для допиту в якості свідків інших очевидців згаданої події.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що у випадку отримання від свідків відповідних схематичних малюнків зовнішнього вигляду втраченого перстня ОСОБА_4 , то їх можна було порівняти з фото ювелірного виробу із золота проданого свого часу ФОП ОСОБА_7 (про наявність даних фото зазначив сам свідок під час його допиту в судовому засіданні) батькам ОСОБА_4 , що в свою чергу дало можливість дійти переконливого висновку про те, чи був втрачений 06.07.2019 року перстень тим самим золотим перстнем, який був придбаний у ФОП ОСОБА_7 .

Самих фото ювелірного виробу із золота проданого свого часу ФОП ОСОБА_7 суду позивачами також надано не було, а заяв про забезпечення доказів, у разі наявності в них складнощів в отриманні даного доказу від ФОП ОСОБА_7 , до суду протяом розгляду справи також не надходило.

Відтак, обставини (факти), що обґрунтовують вимоги заявлені позивачем ОСОБА_3 в позовній заяві щодо розмір шкоди завданої втратою перстня позивачами не доведені внаслідок не надання суду належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на їх обґрунтування.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України), висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17, пункти 54-56.

Положеннями частин 1-3 статті 13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положенням ч.2 ст. 83 ЦПК України встановлено процесуальний обов`язок позивача подати докази разом з поданням позовної заяви.

Ураховуючи вище викладене суд вважає, що заявлений позивачем позов є необґрунтованим, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 96, 99, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_3 ; зареєстроване місце проживання: Одеська область, Подільський район, с. Писарівка; РНОКПП НОМЕР_1 , яка діяла у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 до досягнення останнім повноліття, ОСОБА_4 ; місце проживання: Одеська область, Подільський район, с. Писарівка; РНОКПП невідомий, до ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП невідомий, ОСОБА_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП невідомий, та ОСОБА_6 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП невідомий, про відшкодування майнової шкоди.

Речовий доказ бірку, яка одночасно є оригіналом письмового доказу (а.с.66), із зазначеними на ній артикулом і штрих-кодом 11811501Н, підштрих-кодом 150511 і проставленою мініпечаткою круглої форми з літерами «ВТК», а також пропущеною через неї ниткою золотистого кольору та металевою пломбою на ній, які були долучені до матеріалів цивільної справи під час підготовчого засідання, після набрання рішенням суду у даній справі законної сили повернути ОСОБА_4 або представнику адвокату Мартинюку Ю.М. за їх спільним зверненням або зверненням одного з них, із залишенням у справі засвідченої суддею її копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Кодимський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 15.07.2021 року.

Суддя Д.В. Вороненко