Справа № 585/2994/20
Номер провадження 2/585/183/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Євлах О.О.

за участі:

секретаря судового засідання - Безручко О.П.

позивача ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 , представника відповідача - Менько Д.Д. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до

відповідачів - ОСОБА_3 ,

Роменської міської ради Сумської області

вимоги позивача: про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно,-

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. 20 листопада 2020 року , позивач ОСОБА_1 (далі позивач), звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Роменської міської ради Сумської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

2. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.03.2020 року державним нотаріусом 16 Київської державної нотаріальної контори Трапезніковою З.О. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчено, що на підставі ст.1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного в цьому заповіті майна ОСОБА_5 ,1926 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на яку видане це свідоцтво, складається з квартири АДРЕСА_2 , із яких Ѕ частка квартири належала на підставі Свідоцтва про право власності на житло. Виданного Органом приватизації виконкому міської ради народних депутатів міста Ромни Сумської області 30 квітня 1993 року згідно з розпорядженням від 30 квітня 1993 року № 300. Зареєстрованого Роменським міжміським бюро технічної інвентаризації, записанного в реєстрову книгу №4 за реєстровим №312, померлій ОСОБА_5 , а Ѕ частка вищезазначеної квартири належала на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданного Органом приватизації виконкому міської ради народних депутатів м.Ромни Сумської області від 30.04.1993 року згідно з розпорядженням від 30.04.1993 року № 300, зареєстрованого Роменським МБТІ, записанного в реєстрову книгу №4 за реєстровим № 312 чоловікові померлої ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якого булла його дружина - ОСОБА_5 , котра прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. За наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_3 закріплено сарай площею 10.5 кв.м. гараж 41,1 кв.м. Згідно викопіювання з будівельного кварталу № 109 на присадибну ділянку АДРЕСА_4 до квартири АДРЕСА_2 належать сарай літ «Б» та гараж літ. «Г».

Одночасно з набуттям права власності на квартиру АДРЕСА_2 ним було набуто і право власності на належні до неї допоміжні приміщення: сарай «Б» та гараж літ. «Г».

27.03.2020 року він звернувся до Роменської міської ради з заявою, в якій просив передати безоплатно у власність земельну ділянку та відповідно надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_5 .

Рішенням 74 сесії 7 скликання Роменської міської ради Сумської області від 22.04.2020 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з метою подальшої приватизації, у разі невикористання нижченазваними громадянами права на безоплатну приватизацію за даним видом цільового призначення : ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ).

План земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 , яка перебувала у користуванні житлових будинків, знаходиться у викопіюванні з будівельного кварталу №109 на присадибну ділянку АДРЕСА_4 та в архівній інвентарній справі, яка знаходиться в КП «Роменське МБТІ».

Однак, згідно повідомлення ПП «Ромни-Проект» від 16.11.2020 року виготовити на підставі рішення 74 сесії 7 скликання Роменської міської ради від 22.04.2020 року та укладеного договору, технічну документацію із землеустрою по АДРЕСА_5 виготовити немає можливості, оскільки: неможливо передбачити земельну ділянку для догляду і здійснення поточного ремонту за сараєм та гаражем, які відносяться до квартири АДРЕСА_2 , як цього вимагає пункт 3.25* ДБН 360-92* «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0м), оскільки суміжна земельна ділянка кадастровий номер :04:040:0112, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та Роменській міській раді. 2. А також неможливо передбачити під`їзд до гаражу та сараю, які відносяться до квартири АДРЕСА_2 , оскільки вказана частина земельної жілянки переда у спільну часткову власність ОСОБА_3 (кадастровий номер :04:040:0112, за адресою: АДРЕСА_4 ).

23.07.2013 року Реєстраційною службою Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області Хом`яку М.О. видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія та номер НОМЕР_1 .

Викопіювання з будівельного кварталу №109 на присадибну ділянку АДРЕСА_4 визначено, що лінія розмежування між вказаними земельними ділянками відсутня, доступ та проїзд до гаражу та сараю забезпечувався через двір, який знаходиться у спільному користуванні будинків АДРЕСА_4 .

Тобто , внаслідок видачі ОСОБА_3 . Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер НОМЕР_1 , його- позивача ОСОБА_1 , позбавлено під`їзду до належних йому на праві власності допоміжних приміщень: гаражу літ «Г» та сараю літ «Б», а також обмежено можливість їх догляду і здійснення поточного ремонту.

3. Представник відповідача - ОСОБА_3 - Менько Д.Д. подав суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав. З наведеними позивачем обставинами та правовими підставами для визнання недійсним свідоцтв про право власності на нерухоме майно не погодився виходячи з наступного: норма частини 4 ст.120 ЗК України визначає умови переходу права на земельну ділянку в залежність не тільки від змісту договору про перехід такого права, але і від договору відчуження будівель, споруд, зміст якого може змінювати загальне правило пропорційного переходу прав на земельну ділянку до набувачів будівлі. Ця норма практично визначає основну умову договору про перехід права на земельну ділянку, не дозволяючи сторонам вийти за встановлені законом рамки пропорційності розподілу прав на ділянку на стадії укладення договору про перехід права на неї, якщо раніше не передбачали таку можливість у договорі відчуження будівлі; процедура погодження меж є виключно допоміжною стадією у процесі приватизацій земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок. Акт погодження меж земельної ділянки є складовою технічної документації, на підставі якої орган місцевого самоврядування, реалізуючи власну компетенцію, приймає рішення про передачу громадянам безоплатно земельних ділянок у власність. Підписання акта погодження меж самостійно значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. З огляду на це, слід вважати, що спір про право у випадку не підписання акта погодження меж відсутній. У той же час непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є само по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та передачі земельної ділянки у власність; За договором купівлі-продажу квартири, ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_7 квартиру під номером АДРЕСА_6 на земельній ділянці площею 0.0446 га, кадастровий номер :04:040:0112. При розробленні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку по АДРЕСА_4 , право користування якою перейшло до ОСОБА_3 одночасно з набуттям права власності на квартиру, у будинку. Розташованому на вказаній земельній ділянці, було складено акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки та передачі межових знаків на зберігання від 04.06.2012 року. Вказаний акт був підписаний всіма суміжними землекористувачами, у тому числі і позивачем ОСОБА_1 ; 23.07.2013 року реєстраційна служба прийняла рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на Ѕ частиу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 , кадастровий номер :04:040:0112. Таким чином, передана у власність ОСОБА_3 із земель державної власності земельна ділянка загальною площею 0.0892 га була сформована з присвоєнням їй окремого кадастрового номеру :04:040:0112 на підставі розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого рішенням Роменської міської ради від 24.01.2012 року. Після переходу до ОСОБА_3 рава власності на вищевказану квартиру за договором купівлі-продажу квартири. До нього, в силу ст.120 ЗК України, перейшло право користування земельною ділянкою площею 0,0446 га, кадастровий номер :04:040:0112, на тих самих умовах і в тому є обсязі, що були у попереднього землекористувача ОСОБА_7 .

Також представник відповідач ОСОБА_3 - Менько Д.Д. зазначив, що перешкод у набутті права власності ОСОБА_1 внаслідок приватизації ОСОБА_3 земельної ділянки, не має.

Позивач неправильно виходить з того, що вимоги п.3.25 ДБН 360-92 регулюють правовідносини з приводу оренди земельної ділянки, подальшої її приватизації, а тому відсутні підстави, за наведених позивачем обставин, для визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно. При цьому, на його думку, позивача не позбавлено права на звернення до Роменської міської ради чи до ОСОБА_3 з приводу встановлення сервітуту для користування частиною земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_3 , для догляду і здійснення поточного ремонту належних йому приміщення сараю та гаражу. Також, вважав, що жодним чином не порушено право позивача, на можливості влаштувати проїзд до належних йому сараю та гаража, що дозволяє також і ширина земельної ділянки від межі належної ОСОБА_3 до будинку , у якому знаходиться належна позивачу квартира.

Зважаючи на вищевикладене просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Крім того відповідач, просить стягнути на його користь суму судових витрат, яку він поніс у зв`язку із розглядом справи в розмірі 8000 гривень.

4. Представник відповідача- Роменської міської ради Сумської області заперечень проти позову не висловив. В поданій заяві до суду при розгляді справи покладався на розсуд суду.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

5. В одному із судовоих засідань позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Навів обґрунтування порушення його прав, аналогічні викладеним у позовній заяві.

6. Відповідач ОСОБА_3 та його представник Менько Д.Д. заперечували проти позовних вимог позивача, та просили відмовити їх задоволенні в повному обсязі. Крім того, звернув увагу суду на ту обставину, що власник квартири АДРЕСА_7 ще у 2008 році приватизувала належну їй частку земельної ділянки , виготовивши технічну документацію і сформувавши земельну ділянку за цією адресою на всю її площу з кадастровим №:04:040:0102, що підтверджується матеріалами справи, а тому позивач може претендувати лише на належну йому частку у вже сформовані земельній ділянці і не може претендувати на збільшення її площі за рахунок суміжних землекористувачів.

7. Представник відповідача- Роменської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. З приводу заявлених позовних вимог покладався на розсуд суду.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

8. Ухвалою суду від 26 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження і призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 06.01.2021 року була призначена земельно- технічна експертиза провадження у справі зупинялось.

9. Ухвалою суду від 24 травня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду в судовому засіданні.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

10. Відповідно до довідки про склад сім`ї від 15.02.93 року у квартирі АДРЕСА_2 , загальною площею 54,5 кв.м., проживали та мали право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію» ОСОБА_6 , ОСОБА_5 . За наймачем квартири закріплено гараж (т.1 а.с.15)

11. Відповідно до викопіровки із будвельного кварталу № 109, користувачем присадибної ділянки АДРЕСА_4 , зазначено виконком Роменської міськради. За еплікацією на зщемельній ділянці загальною площею 1823 кв.м. розміщені : два житлові будинки, позначені літерами «А» «А1», сіни «а-а4»-, «Б» - сарай. Також, 12.12.1991р. проведено реєстрацію поточних змін та на схемі відображено будівництво гаража (т.1 а.с.17).

12. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 06.03.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в порядку спадкування після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримав у власність квартиру АДРЕСА_2 . Надвірних споруд, які перейшли у власність ОСОБА_1 разом з квартирою, у свідоцтві не зазначено.(т.1 а.с.12-14).

13.Рішенням 74 сесії 7 скликання Роменської міської ради Сумської області від 22.04.2020 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з метою подальшої приватизації, у разі невикористання нижченазваними громадянами права на безоплатну приватизацію за даним видом цільового призначення : ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ).(т.1 а.с.18).

14. Згідно повідомлення ПП «Ромни-Проект» надісланого на адресу ОСОБА_1 : неможливо передбачити земельну ділянку для догляду і здійснення поточного ремонту за сараєм та гаражем, які відносяться до квартири АДРЕСА_2 , як цього вимага пункт 3.25* ДБН 360-92* «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0м), оскільки суміжна земельна ділянка кадастровий номер :04:040:0112, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та Роменській міській раді. 2. А також неможливо передбачити під`їзд до гаражу та сараю, які відносяться до квартири АДРЕСА_2 , оскільки вказана частина земельної жілянки переда у спільну часткову власність ОСОБА_3 (кадастровий номер :04:040:0112, за адресою: АДРЕСА_4 ).(т.1 а.с.19-20).

15. Ѕ частина земельної ділянки за кадастровим номером :04:040:0112 , із загальною площі 0.0892 га для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_5 належить на праві власності ОСОБА_3 (т.1 а.с.21). Попередньо, земельною ділянкою площею 0,0446 га за цією адресою користувався на правах оренди колишній власник квартири, нині належної ОСОБА_3 (т.1 а.с.45-49,170) (т.1 а.с.50-64).

16. Витягом з рішення 23 сесії 6 скликання затверджено технічну документацію із землеустрою, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_3 , АДРЕСА_8 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Сформована земельна ділянка, визначено її межі.(т.1 а.с.64).

17. Згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель державної власності на території Роменської міської ради Сумської області в АДРЕСА_8 - земельна ділянка використовується за цільовим призначенням. При використанні земельної ділянки необхідно дотримуватись наступних обмежень: правове - зміна цільового призначення без проекту землеустрою; спеціальні обмеження: площею 0,0025 га, для обслуговування газопроводу.(т.1 а.с.50-52,166-169).

18. Висновком Управління держкомзему у місті Ромни Сумської області погодив технічну документацію із землеустрою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площеюб -,0892 га, з их ОСОБА_3 площею 0,0446 га, що становить Ѕ від 0,0892 га у власність із земель державної власності , на території Роменської міської ради в АДРЕСА_8 .(т.1 а.с.176).

19. Актом перевірки і приймання виконаних робіт від 06.06.12 року обчислення площі земельної ділянки в АДРЕСА_8 , в визначених межах виконано правильно, в цілому роботи по інвентаризації земель виконано в повному обсязі і відповідають «Положенню про земельно-кадастрову інвентаризацію земель населених пунктів». Межі суміжних землекористувань раніше виданою технічною документацією погоджені.(т.1 а.с.177-178)

20. Актом від 10.01.2012 року встановлено в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та проведено прийом передачу межових знаків на зберігання власнику квартири за адресою: АДРЕСА_8 . (т.1 а.с.186-189).

21. З Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_5 вбачається, що в результаті виконаних робіт встановлені межі земельної ділянки по фактичному їх положенню в присутності представників землекористувача та суміжних землекористувачів і землевласників, про що складено акт. Зовнішні межі земельної ділянки на місцевості закріплені металевою огорожею в звязку з чим межові знаки не встановлюються. Площа земельної ділянки обчислена по координатах точок зовнішніх меж земельних ділянок. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер::04:040:0102. Згідно замірів та розрахунків площа землекористування по АДРЕСА_5 на території Роменської міської ради складає 0,0887 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з них: під житловою забудовою-0,0126га, під прибудинковою територією-0,0630 га; під господарськими будівлями - 0.0691 га. Згідно ситуаційного плану (т.1а.с.226) 13/25 частки площею 0,0461 га із земельної ділянки площею 0,0887 га передано у власність ОСОБА_8 , яка є власником квартири АДРЕСА_7 . Решта 12/25 частки площею 0,0426 га із замельної ділянки площею 0,0887 га відноситься до квартири АДРЕСА_9 за цією адресою і залишається у власності Роменської міської ради. Для власника квартири АДРЕСА_10 встановлено обмеження у використанні виділеної ій земельної ділянки: 0,0125 га - для обслуговування газопроводу; 0,0007га - для обслуговування суміжної господарської будівлі(т.1 а.с.217-232).

22. Згідно висновку експерта № 4 за результатами проведення земельної-технічної експертизи від 14 травня 2021 року:

Власникам будинку АДРЕСА_5 вільно користування будівлею гараж літ.»Г» (під автомобіль), здійснювати догляд за ним (обслуговування, проведення ремонтів і т.д.) не можливо, так як межа (між ділянками АДРЕСА_5 та АДРЕСА_8 ) проходить по виступаючої конструкції стін гаражу літ.»Г», вільно користування будівлею літ.»Б», здійснювати догляд за ним (обслуговування, проведення ремонтів і т.д.) можливо.

Виходячи з даних умов, місто положення гаражу літ. «Г» та сараю літ. «Б» та відстані від межі, які визначені в кадастровому плані земельної ділянки кадастровий номер № :04:040:0102 вільно користуватися будівлею гаражем літ. «Г» ( під автомобіль), неможливо, а вільно користування будівлею сараєм літ. «Б» здійснювати догляд за ним (обслуговування, проведення ремонтів і т.д.) можливо. (т.1 а.с.144-165)

23. Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_9 суду пояснив, що висновок ним складено за земельними ділянками, які внесені у земельний кадастр. На сторінці 8 зазначено дійсні дані про накладення земельних ділянок, що відображено в обмінних файлах. Довжину межі він не визначав, оскільки це не потрібно робити. Допустима до межових знаків похибка в межах міста Ромни - 0,2м. Додав, що накладення йде в обох замельних ділянках за адресою АДРЕСА_5 та АДРЕСА_8.

V. Норми права.

24. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін.

Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частинами першою, другою статті152 ЗК України передбачено, що держава забезпечуєгромадянам та юридичним особам рівні умовизахисту прав власності на землю. Власникземельноїділянкиабоземлекористувачможевимагатиусунення будь-яких порушеньйого прав на землю, навіть якщоціпорушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодуваннязавданихзбитків.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України).

Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу (зараз і надалі - ЦК України у редакції, чинній на час набуття ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_2 ) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до частини першої статті 125 Земельного кодексу України (зараз і надалі - ЗК України у редакції, чинній на час набуття ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_2 ) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з частиною першою статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувча).

Відповіднот до ч.1,2 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно статті 118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин першої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

VI. Оцінка суду.

25. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні.

Таким чином, підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту є порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 23 липня 2013 року серії та номер: НОМЕР_1 виданого ОСОБА_3 на Ѕ частки земельної ділянки площею 0,0892 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:040:0112, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 , ОСОБА_1 обгрунтовував позовні вимоги тим, що передача у власність відповідачу зазначеної земельної ділянки у визначених межах, порушує його права, зокрема на вільний проїзд до належного йому на праві власності гаражу, робить неможливим передбачити земельну ділянку для догляду і здійснення поточного ремонту за сараєм і гаражем та унеможливлює отримання ним правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

З досліджених у содовому засіданні доказів вбачається, що позивач набув право власності лише на квартиру АДРЕСА_2 , про що зазначено у Свідоцтві про право власності на спадщину за законом. Відтак, суд приходить до висновку, що позивач у встановленому законом порядку не набув права власності на гараж та сарай, а отже і усіх гарантій права власності, у зв`язку з чим мотиви, викладені в позові є необгрунтованими.

Набувши у порядку спадкування право власності на квартиру АДРЕСА_2 , на неприватизованій частині земельної ділянки, позивач набув право вимагати оформлення на своє ім`я документів на право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташований відповідний об`єкт нерухомості на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача - власника об`єкта нерухомості, тобто його батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (провадження № 12-143гс18).

Перевіряючи аргументи позивача суд виходить з того, що оспорюване позивачем свідоцтво про право власності на нерухоме майно - частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_8 , було видано ОСОБА_3 більш ніж за шість років до набуття ОСОБА_1 у порядку спадкування права власності на квартиру АДРЕСА_2 та після визначення меж земельної ділянки за цією адресою-30.07.2008 р., у зв`язку з набуттям у власність частини земельної ділянки власником квартири АДРЕСА_7 . Попередні власники квартири АДРЕСА_2 , мати та батько позивача - ОСОБА_1 за життя не ставила питання про неправомірність вказаних правовстановлюючих документів.

Ураховуючи наведене, суд зауважує, що сам по собі факт невідповідності технічної документації із землеустрою, яка була виконана на замовлення ОСОБА_3 на на Ѕ частки земельної ділянки площею 0,0892 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:040:0112, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 , та її затвердження, вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, у зв`язку з взаємним накладенням земельних ділянок за адресою АДРЕСА_5 та АДРЕСА_8 , не може бути достатньою підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 зазначені невідповідності можуть бути усунуті шляхом внесення змін до цих технічних документацій.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач, на даний час може претендувати на отримання у власність лише частини сформованої у 2013 році земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5 , що необхідна йому для обслуговування квартири АДРЕСА_9 , оскільки в свідоцтві про право власності на на спадщину за законом не зазначено про належність йому гаражу та сараю за цією адресою. Відтак, позивачем не доведено порушення його прав, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Аргумент позивача про врахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 20.03.2019, у справі № 514/1571/14-ц, Верховного Суду від 13.03.2019р. у справі № 607/11248/17-ц, відхиляються судом, оскільки такі висновки не є релевантними для цієї судової справи з огляду на різні обставини справи.

VІІ. Розподіл судових витрат.

26. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з відмовою в задоволенні позову ОСОБА_1 витрати у сплату судового збору покладаються на сторони в розмірах понесених ними.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частин четвертої статті 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 надано суду угоду про надання правової допомоги , яку він уклав з адвокатом Менько Д.Д. Відповідно до розрахунку витрат на правничу допомогу в цивільній справі № 585/2994/20 розмір винагороди на правничу допомогу визначено - 8000,00 гривень. Згідно акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 09.12.2020 року адвокатом МенькоД.Д. надано послуги з правничої допомоги ОСОБА_3 в ході чого витрачено 8 годин робочого часу. За квитанцією № 85 від 09.12.2020 року адвокатом Менько Д.Д. прийнято від ОСОБА_3 8000,00 гривень.(а.с.67-70)

А тому, з урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання відзиву на позов та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. є не співмірними, а тому з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що співмірним розміром витрат, які підлягають відшкодуванню на користь відповідача, будуть витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн.

Керуючись ст.ст. 5,12,13,76-81, 141, 200 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. В задовленні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Роменської міської ради Сумської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно - відмовити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати послуг адвоката в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено 20 липня 2021 року

Позивач: ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_12 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Роменська міська рада Сумської області, місцезнаходження: місто Ромни, бульвар Шевченка,2 ,Сумської області, індекс 42000.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О.О.Євлах