Дата документу 30.06.2021
Справа № 937/8546/19
Провадження № 2/937/145/21
30 червня 2021 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: Іваненко О.В.,
за участю секретаря: Захарової І.І.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Мелітопольської районної державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування за законом,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Мелітопольської районної державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування за законом.
В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай), члена КСП «Колос» площею 6.33 га на території Семенівської сільської ради відповідно до сертифіката Серія ЗП №0130723 від 03.07.1997р. Крім неї до Мелітопольської районної державної нотаріальної контори звернувся із заявою про прийняття спадщини син спадкодавця, її рідний брат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який постійно мешкає в Росії з 1982 року. Ще з 2004 року, за життя матері, відносини між нею і відповідачем погіршилися, у зв`язку з чим відповідач припинив спілкування із спадкодавцем. У 2013 році у матері стався повторний ішемічний атеротромботичний інсульт, вона знаходилась у лікарні з 20.02.13 по 04.03.13 року, весь цей час мати була безпорадна та вона постійно доглядала за нею, купувала ліки та сплачувала за лікування. Вона одразу після того як стався інсульт у матері звернулася до брата, щоб він надав допомогу на лікування, але він відмовив
без пояснень. Після того як мати виписали з лікарні до дому вона продовжувала доглядати її, купувати за власні кошти ліки, так як крім інсульту у неї була ще гіпертонічна хвороба та цукровий діабет 2 типу. Весь цей час коли мати хворіла та була у безпорадному стані з 2013 року по лютий 2017 року вона постійно доглядала за нею, піклувалася, купувала ліки за власні кошти, а Відповідач протягом цього часу жодного разу не допоміг матері. Навіть не приїхав на похорони матері. У продовж 4 років, спадкодавець окрім фізичного болю, який спричиняла їй хвороба, зазнавала душевних страждань у зв`язку з поведінкою Відповідача, яка постійно покладала надію, що Відповідач змінить своє ставлення до неї. Вважає, що відповідач під час тяжкої хвороби матері, яка була у безпорадному стані, мав можливості, але свідомо ухилявся від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки. Тому вона просить суд усунути ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином поштовим повідомленням за останнім відомим місцем проживання шляхом направлення судового доручення до Компетентного Суду Російської Федерації про вручення відповідачу судових документів та допит його в якості відповідача, згідно з умовами «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993р. До Мелітопольського міськрайонного суду з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшов лист №09.1-102-20, згідно якого Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) направило документи, складені Калінінським районним судом м. Челябінська у зв`язку з неможливістю виконання доручення про вручення судових документів та виконання окремих процесуальних дій відносно ОСОБА_2 , так як адресата не було дома та він не отримує поштове повідомлення. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Суд вважає причини неявки відповідача в судове засідання неповажними.
Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
В судове засідання представник третьої особи: Мелітопольської районної державної нотаріальної контори, не з`явився, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 та знайома із нею з 2000 року. Вона дійсно до самої смерті ОСОБА_3 проживала разом із нею, доглядала, лікувала. Сина ОСОБА_3 - ОСОБА_1 вона не бачила на протязі тривалого часу.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що знайома з ОСОБА_1 з 2006 року. Підтвердила, що ОСОБА_1 дійсно проживала разом з матір`ю та доглядала за нею. Відповідача вона не знає.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона з 1979 року була сусідкою померлої ОСОБА_3 , за якою до самої смерті доглядала донька ОСОБА_1 . Сина померлої вона останній раз бачила у 1999 році на похованні його батька.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ч.1 ст. 1222 ЦПК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 є донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 25.12.1971р., копією витягу з реєстру актів цивільного стану про підтвердження дошлюбного прізвища від 23.03.2017р., копією свідоцтво про смерть НОМЕР_2 (а.с.7-9).
Після смерті спадкодавця ОСОБА_7 відкрилася спадщина на земельну частку (пай), члена КСП «Колос» площею 6.33 га на території Семенівської сільської ради відповідно до сертифіката Серія ЗП №0130723 від 03.07.1997р., яка належала спадкодавцю на праві власності, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЗП №0130723 (а.с.6).
Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Згідно ст. 1261 ЦПК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
З матеріалів справи було встановлено, що позивач ОСОБА_1 має право на спадкування за законом у першу чергу, оскільки є донькою спадкодавця ОСОБА_7 . Крім неї спадкоємцем першої черги є її рідний брат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Як вбачається з матеріалів копії спадкової справи №215/2017 після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , до Мелітопольської районної державної нотаріальної контори звернулися із заявами про прийняття спадщини донька - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 та син - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.34-48).
Згідно ч.5, 6 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.
Так судом згідно позовної заяви було встановлено, і даний факт підтверджується наданими доказами та показами свідків, що спадкодавець ОСОБА_3 , яка є матір`ю відповідача, тяжко хворіла, приймала дуже багато ліків та її безпорадний стан обумовлювався також похилим віком. Вона померла у віці 72 роки. Відповідач знаючи про те, що на лікування спадкодавця витрачаються дуже великі кошти, відповідач не цікавився станом здоров`я, не допомагав матеріально. Такими діями відповідач свідомо позбавив свою матір належної допомоги, яка була їй вкрай необхідна. Похованням спадкодавця займалась позивач, що підтверджується відповідними документами (а.с.10-15).
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № X, правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.
Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що відповідач, який є сином спадкодавця, не приймав участі в матеріальному утриманні своєї матері в період часу коли вона була непрацездатною, та яка потребувала матеріального забезпечення в зв`язку із численною кількістю тяжких захворювань та їх ускладнень, не приймав участі в догляді за хворою, не вчиняв жодних інших дій щодо утримання та надання будь-якої допомоги, усвідомлюючи необхідність надання невідкладної допомоги та підтримки, зволікав своїми обов`язками, передбаченими законом, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.
На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 131, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218, 1222-1223, 1268-1272, 1296 ЦК України, Пленумом ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Мелітопольської районної державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування за законом задовольнити повністю.
Усунути ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та мешкає на території Російської Федерації, а саме: АДРЕСА_1 , від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду О. В. Іваненко