ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м. Херсон

Номер справи: 954/569/20

Номер провадження: 22-ц/819/1196/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Радченка С.В.,

Семиженка Г.В.

секретар Плохотніченко А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

треті особи, що не заявлять самостійних вимог приватний нотаріус Високопільського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальов Сергій Валерійович, Відділ реєстрації Нововоронцовської районної державної адміністрації, Головне управління ДПС у Херсонській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 29 березня 2021 року, у складі судді Гончаренка О.В., повний текст рішення виготовлено 01 квітня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Високопільського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальов Сергій Валерійович, Відділ реєстрації Нововоронцовської районної державної адміністрації, Головне управління ДПС у Херсонській області про визнання недійсним договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, припинення державної реєстрації речових прав, визнання спільним сумісним майном подружжя, припинення спільної сумісної власності, визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку та виділення її в натурі, скасування податкового обтяження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Високопільського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальов С.В., Відділ реєстрації Нововоронцовської районної державної адміністрації, Головне управління ДПС у Херсонській області про визнання недійсним договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, припинення державної реєстрації речових прав, визнання спільним сумісним майном подружжя, припинення спільної сумісної власності, визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку та виділення її в натурі, скасування податкового обтяження.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 13.02.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя, визначення порядку користування земельними ділянками та за зустрічним позовом представника позивача ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, суд ухвалив рішення, за яким визнав за позивачем право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:006:0301, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході виконання вказаного рішення суду, позивач виявила, що ОСОБА_2 під час розгляду справи здійснив відчуження вказаного майна, шляхом укладення договору дарування від 09.08.2016 року з ОСОБА_3 (матір`ю відповідача), який посвідчений приватним нотаріусом Високопільського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальовим С.В.. Крім того, позивач, отримавши 02.06.2020 року рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень за №52470101, довідалася, що на вказане майно 27.02.2020 року державним реєстратором Херсонської міської ради Матвєєвим А.А. було внесено запис про заборону на відчуження майна боржника ОСОБА_3 , де підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51363772 від 27.02.2020 року, вид обтяження: податкова застава.

З огляду на вказані обставини, які унеможливлюють та не дають змоги здійснити перехід права власності на Ѕ частки житлового будинку та земельної ділянки, а також враховуючи, що позивач не користується транспортним засобом - автомобілем марки «HYUNDAI TUCSON, на який за рішенням суду вона має право власності на Ѕ частини, позивач, уточнивши вимоги за заявою від 11.08.2020 року, просила суд:

- визнати недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , серії та номер 357, виданий 09.08.2016 року приватним нотаріусом Високопільського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальовим Сергієм Валерійовичем, та припинити державну реєстрацію речових прав ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами;

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:006:0301, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , серії та номер 359, виданий 09.08.2016 року приватним нотаріусом Високопільського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальовим С.В., та припинити державну реєстрацію речових прав ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку;

- визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, та земельну ділянку, площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:006:0301, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- припинити спільну сумісну власність подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:006:0301, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку та земельної ділянки, площею 750 кв. м.;

- виділити в натурі ОСОБА_1 Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:006:0301, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до 3 варіанту запропонованого експертом та позначеного в експертизі блакитним кольором, а саме: в будинку «А»: 1-5 санвузол площею 10,7 кв. м, 1-6 житлову кімнату площею 13,4 кв. м; у веранді «а»: 1-1 коридор з кухнею-нішею площею 12,3 кв. м, де загальна площа частки становить 36,4 кв. м, у тому числі житлової 1,34 кв. м. Надвірні будівлі та споруди: літ. «а1» - котельня, літ. «Б» - сарай, літ. «В» - сарай, літ. «під В» - погріб з шийкою, літ. «Г» - гараж, 29/50 частки №1 вимощення, №3 ворота, 53/100 частки №10 огорожа, №11 огорожа, 19/100 часток №12 огорожа, 8/25 часток №13 огорожа. Дійсна вартість вказаної частки становить 208735,00 грн, реальна частка складає 51/100, що на 1/100 більше за ідеально належну;

- скасувати податкове обтяження індексний номер 51363772 від 27.02.2020 року на житловий будинок садибного типу та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , внесене державним реєстратором Матвєєвим Анатолієм Андрійовичем на підставі листа, серії та номер 1750/21-22-10-03-02, виданого 20.02.2020 року Головним Управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію Ѕ частки вартості спільного майна: транспортного засобу - автомобіля марки «HYUNDAI TUCSON, 2008 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 107975,00 грн, припинивши за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину зазначеного транспортного засобу;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 29 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Закрито провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, земельну ділянку, площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:006:0301, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; припинення спільної сумісної власності подружжя на вказане майно; виділення в натурі ОСОБА_1 Ѕ частину такого майна відповідно до 3 варіанту запропонованого експертом.

Визнано недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , серії та номер 357, виданий 09.08.2016 року приватним нотаріусом Високопільського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальовим Сергієм Валерійовичем.

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:006:0301, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , серії та номер359, виданий 09.08.2016 року приватним нотаріусом Високопільського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальовим С.В..

Скасовано податкове обтяження індексний номер 51363772 від 27.02.2020 року щодо житлового будинку садибного типу та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , внесене державним реєстратором Матвєєвим А.А. на підставі листа, серії та номер 1750/21-22-10-03-02, виданого 20.02.2020 року Головним Управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Відмовлено у задоволенні позову в частині припинення державної реєстрації речових прав ОСОБА_3 на земельну ділянку та житловий будинок; стягнення Ѕ частини вартості автомобіля у розмірі 107975,00 грн., припинення за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину зазначеного транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі по 2332,63 гривні з кожного.

З апеляційною скаргою на вказане рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог звернулась ОСОБА_1 .. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог про припинення державної реєстрації речових прав ОСОБА_3 на земельну ділянку та житловий будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції не звернув увагу на те, що з метою ефективного захисту порушених прав ухвалення судового рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Вимога про припинення державної реєстрації речових прав є похідною від визнання правочину недійсним, відтак рішення про відмову у її задоволенні в практичному аспекті не може забезпечити і гарантування позивачу відновлення порушених прав.

Щодо підстав відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення грошової компенсації вартості частки спільного майна транспортного засобу вважає помилковим висновок суду про необхідність внесення позивачем суми відшкодування вартості частки майна на депозитний рахунок суду, оскільки в спорах, в яких про припинення своєї часки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, відповідно до положень ст.364, 365 ЦК України, ст.71 СК України, не вимагається. Також вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано докази набуття у власність транспортного засобу, оскільки рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 13 лютого 2020 року за ОСОБА_1 визнано право власності на Ѕ частку автомобіля. Відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції не заперечував, що він одноособово користується автомобілем та не заперечував щодо визначеної вартості автомобіля.

В іншій частині рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 29 березня 2021 року ніким не оскаржено, тому в силу принципу диспозитивності судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 , адвоката Бурлая Д.В. представника відповідача ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 13.02.2020 року, з врахуванням ухвали від 24 квітня 2020 року про виправлення описки, у справі №660/399/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя, поділ житлового будинку та виробничого складського приміщення в натурі між власниками (виділення частки) та визначення порядку користування земельними ділянками та за зустрічним позовом представника позивача ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, суд ухвалив рішення, за яким: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку кадастровий номер :01:006:0301, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 визнав спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розподілив вказане майно за ОСОБА_1 визнано право власності на Ѕ частку такого майна, в тому числі автомобіля «HYUNDAI TUCSON, вирішено інші питання, пов`язані з поділом майна подружжя (а.с.28-39 т.1).

В справі, що переглядається судом апеляційної інстанції позивач просила визнати недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, серії та номер 357 та договір дарування земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:006:0301, серії та номер 359, видані 09.08.2016 року приватним нотаріусом Високопільського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальовим С.В..

Суд першої інстанції задовольнив вказано вимогу. Разом з тим, вирішуючи позовну вимогу про припинення державної реєстрації речових прав ОСОБА_3 на земельну ділянку та житловий будинок, суд виходив з того, що саме по собі рішення суду про визнання договору дарування недійсним є підставою для припинення речових прав, які виникли на підставі договору і додаткового врегулювання не потребує.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної інстанції, про помилковість такого висновку суду першої інстанції.

Пунктом 9 частини 1 статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 19 ЦПК за правилами цивільного судочинства розглядаються також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, коли цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 815/6832/16, провадження № 11-1081апп19 зазначила, що за своєю правовою природою ця вимога є похідною від майнових вимог у цивільній справі про визнання договору дарування недійсним, спір щодо якого цивільний суд розглянув за правилами цивільного судочинства. Сутнісно вимоги про скасування в судовому порядку реєстраційного запису про право власності на нерухоме майно тісно пов`язані з цим майном, і якщо виникає цивільний спір про визнання недійсним правочину, на підставі якого відбулося перевласнення і державна реєстрація права власності на це майно, то в такому спорі вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, навіть і тоді, коли вони не були пред`явлені разом з основними вимогами про захист права власності, є (можуть бути) його складовою частиною, оскільки для повного відновлення права володіння та розпорядження квартирою необхідно припинити (скасувати) державну реєстрацію права власності за іншою особою та перереєструвати це право за особою, яка за рішенням суду відновила право власності на нерухоме майно.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що вимоги позивача про припинення державної реєстрації речових прав ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , є похідними від спору про визнання недійсним правочину дарування вказаного нерухомого майна, який був розглянутий загальним судом за правилами цивільного судочинства в межах заявленого позову про визнання договору дарування недійсним.

Таким чином рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про припинення державної реєстрації речових прав ОСОБА_3 на земельну ділянку та житловий будинок підлягає скасуванню з ухваленням щодо вказаних позовних вимог нового судового рішення про задоволення зазначених позовних вимог.

Також колегія суддів вважає такими, що підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги, щодо безпідставності відмови в задоволенні позовної вимоги про припинення права власності ОСОБА_1 на Ѕ частку автомобіля «HYUNDAI TUCSON» та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача компенсацію вартості Ѕ частки автомобіля.

Рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 13.02.2020 року у справі №660/399/16-ц в числі вирішення позовних вимог сторін було визнано недійсним договір купівлі продажу № 201/01/6542/2016 від 21.06.2016 року автомобіля «HYUNDAI TUCSON», 2008 року випуску, кузов номер НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 , що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль «HYUNDAI TUCSON», 2008 року випуску, кузов номер НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 та визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку вказаного автомобіля.

Виходячи з положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Відповідно до статей 316-319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності складають права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на розсуд власника, якщо такі дії не суперечать закону. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власність зобов`язує. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні інакше як у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить співвласника, того хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший співвласник позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.

В постанові Верховного суду від 03 червня 2020 року в справі № 487/6195/16-ц, провадження № 61-46326св18 дійшов висновку про те, що оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Отже висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні вказаної вимоги позивача з підстав не внесення на депозит вартості частки майна є помилковим.

У постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс15 зроблено висновок, що з врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Таким чином суд має встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Позивачем надано звіт про незалежну оцінку транспортного засобу автомобіля «HYUNDAI TUCSON», 2008 року випуску, кузов номер НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 , що виконаний 05.08.2020 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ 217 від 29.09.2014 року), відповідно до висновку якого вартість вказано автомобіля становить 215 950 гривень. (а.с.141-143 т.1)

Відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції не заперечував, що спільний автомобіль перебуває у його користуванні та не заперечував виплатити позивачці компенсацію за належну їй частку в праві спільної часткової власності, однак не погоджується з наданим позивачем звітом, оскільки експерта не було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.

Вказану позицію представник відповідача підтвердив під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечуючи проти висновку про вартість майна, відповідачем жодними належними та допустими доказами не спростовано вказану позивачем вартість спірного транспортного засобу, не запропоновано іншу вартість.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, відповідно до положень ст. 12 ЦПК України роз`яснено сторонам можливість призначення судової експертизи для визначення вартості автомобіля, жодна зі сторін не заявила такого клопотання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за можливе взяти за основу для визначення вартості автомобіля «HYUNDAI TUCSON», звіт про незалежну оцінку, що виконаний 05.08.2020 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 .

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник відповідача підтвердив, що відповідач є головою фермерського господарства «Вересень».

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що майновий стан відповідача дозволяє його виплатити позивачці компенсацію в рахунок визнання за ним права власності на спільне майно і це не становитиме це для нього надмірний тягар.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості Ѕ частки автомобіля «HYUNDAI TUCSON» в сумі 107 975 гривень та припинення права власності ОСОБА_1 на Ѕ частку автомобіля «HYUNDAI TUCSON» підлягають задоволенню, відповідно рішення суду в оскарженій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судових витрат.

Матеріалами справи доведено, що позивач сплати за проведення оцінки встановлення ринкової вартості транспортного засобу, 1000 гривень (а.с.139). Вказані витрати в зв`язку з задоволенням вказаної позовної вимоги підлягають стягнення з відповідача.

Крім того, згідно частини 1 вказаної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений нею при зверненні до суду першої інстанції пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно рішення суду першої інстанції у вказаній частині підлягає зміні, шляхом збільшення стягнутої суми судового збору та витрат пов`язаних з отриманням правової допомоги з ОСОБА_6 на користь позивача з 2332,63 гривень до 5840,94 гривень.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена в повному обсязі з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати понесені позивачем в зв`язку з розглядом справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 29 березня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення Ѕ частини вартості автомобіля «HYUNDAI TUCSON», 2008 року випуску, у розмірі 107975,00 гривень, припинення за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину зазначеного транспортного засобу, припинення державної реєстрації речових прав ОСОБА_3 на земельну ділянку та житловий будинок скасувати, ухвалити щодо вказаних позовних вимог нове судове рішення про задоволення зазначених позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості Ѕ частки автомобіля «HYUNDAI TUCSON», 2008 року випуску, кузов номер НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 , в сумі 107 975 гривень.

Припинити право власності ОСОБА_1 на Ѕ частку автомобіля «HYUNDAI TUCSON», 2008 року випуску, кузов номер НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 .

Припинити державну реєстрацію речових прав ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,

Припинити державну реєстрацію речових прав ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:006:0301, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат змінити, збільшивши стягнуту суму з 2332,63 гривень до 5840,94 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені в зв`язку з розглядом справи судом апеляційної інстанції в сумі 5880,82 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення виготовлено 16 липня 2021 року.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: С.В. Радченко

Г.В. Семиженко