Справа № 310/4129/21
РІШЕННЯ

Іменем України

12 липня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Дубровської Н.М.,

за участі секретаря судового засідання - Гоноболіної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

19 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що однокімнатна квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності (по 1/2 частці кожному) подружжю: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 08 червня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Шевченко Т.В. та зареєстрованого в Державному реєстрі прав, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 25 червня 2012 року. 18 березня 2013 року рішенням Бердянського міськрайонного суду шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був розірваний. 18 жовтня 2013 року відповідач ОСОБА_3 подарував 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 своїй доньці - ОСОБА_2 , що підтверджується договором дарування від 18 жовтня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Порохнею О.В. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Після розірвання шлюбу і до моменту звернення до суду відповідач не проживає за місцем реєстрації, не сплачує за утримання квартири та за комунальні послуги, його речей у квартирі немає і він за минулий період, тобто з березня 2013 року по цей час не виявляв жодного бажання проживати за місцем реєстрації. На момент подання цього позову до суду у спірній квартирі значаться зареєстрованими: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 19 квітня 2021року. Позивач неодноразово зверталась до відповідача ОСОБА_3 з проханням у добровільному порядку знятись з місця реєстрації за власним бажанням, але він відповідав відмовою, посилаючись на те, що зараз знаходиться на території Російської Федерації, та повертатись до міста Бердянська не планує і запропонував звернутись до суду. Реєстрація відповідача у квартирі АДРЕСА_1 , де він фактично не проживає біля 8 років, і яка належить позивачу та її доньці на праві особистої власності, завдає останнім суттєві проблеми та призводить до перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження цим житлом. Зокрема, у позивача виникають проблеми у оформлені державної допомоги (субсидії) на утримання належного їм житла.

Позивач ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилася, проте матеріали справи містять заяву від 12 липня 2021 року про розгляд справи без її участі та задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав у повному обсязі.

Приймаючи до уваги заяви сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно копії договору купівлі-продажу від 08 червня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Шевченко Т.В. квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності (по 1/2 частці кожному) ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією Витягу про державну реєстрацію прав від 25 червня 2012 року.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 березня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був розірваний, що підтверджується копією зазначеного рішення.

Відповідно до копії договору дарування від 18 жовтня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Порохнею О.В., відповідач ОСОБА_3 подарував 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 своїй доньці - ОСОБА_2 , що також вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18 жовтня 2013 року.

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на свій розсуд.

Відповідно довідки Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області за № 03799 від 19 квітня 2021 року у квартирі АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

В ст. 391 ЦК України вказано, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власники. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, судом встановлено що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у квартирі, але з 2013 року за наведеною адресою не мешкає, витрати по сплаті комунальних витрат не несе, майно не утримує. Тобто не мешкає понад один рік.

У ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою.

Приймаючи до уваги наведене, оскільки відповідач не проживає у квартирі з 2013 року і по теперішній час, не заперечує проти позову, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні ", суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 12 липня 2021 року.

Суддя Н. М. Дубровська