Справа № 242/2965/19
Провадження № 6/242/178/21
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2021 року Селидівський міський суду Донецької області у складі головуючого судді Хацько Н.О., за участю секретаря Нарижної О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу,

встановив

Мирноградський міський відділ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 21 липня 2021 року вернувся до суду із заявою про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України без вилучення паспортного документа, в рамках зведеного виконавчого провадження № 62923396 від 01 вересня 2020 року. В обґрунтування подання посилається на те, що на примусовому виконанні Мирноградського міського відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавче провадження № 62923396 від 01 вересня 2020 року з приводу стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок вартості Ѕ частини транспортного засобу грошової компенсації у розмірі 322 189 грн. 15 коп. та судові витрати у розмірі 4 956 грн. 00 коп. 01 вересня 2020 року виконавцем було ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржник зобов`язаний подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, зазначену постанову направлено сторнанам, але боржнику не було доставлено зазначена постанова на адресу АДРЕСА_1 , на підставі того, що Українське державне підприємство поштового зв`язку «Укрпошта» пересилання кореспонденції на тимчасово окуповану територію, у тому числі до м. Донецька, не здійснює. Під час виконання рішення суду державним виконавцем було виявлено нерухоме майно у боржника, яке перебуває на тимчасово окупованій території України, а саме у м.Донецьку, Донецької області. 13 травня 2021 року до редакції «Урядовий кур`єр» було направлено виклик, щодо явки до виконавця для надання пояснень, щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклик не зявилась, про причини неявки не повідомила виконавця. Також державним виконавцем 13 травня 2021 року встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Для забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника. До теперішнього часу рішення суду не виконано. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду, просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України без вилучення паспортного документа.

Державний виконавець Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомленний належно.

Згідно ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши подання, додані докази, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення подання відсутні.

Відповідно до заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 16 липня 2020 року, яке набрало законної сили 18 серпня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок вартості 1/2 частини транспортного засобу TOYOTA Rav 4, 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , грошову компенсацію у розмірі 322 189 грн. 15 коп. та судові витрати у розмірі 4956 грн. 00 коп.

27 серпня 2020 року було видано виконавчий лист № 242/2965/19, на виконання заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 16 липня 2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок вартості 1/2 частини транспортного засобу TOYOTA Rav 4, 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , грошову компенсацію у розмірі 322 189 грн. 15 коп. та судові витрати у розмірі 4956 грн. 00 коп.

Згідно постанови Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Іванової Т.Г. від 01 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62923396 за виконавчим листом № 242/2665/19, виданого 27 серпня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області. Зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за ненадання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до постанови від 01 вересня 2020 року начальником Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Івановою Т.Г. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження у розмірі 359 999 грн. 67 коп.

Згідно повідомлення Територіального сервісного центру № 1444 РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій області від 15 вересня 2020 року постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2 залишено без виконання за відсутністю станом на 08 вересня 2020 року транспортних засобів, зареєстрованих за боржником.

Відповідно до повідомлення Міністерства соціальної політики України № 9275/0/2-21/29 від 24 травня 2021 року, станом на 19 травня 2021 року інформація в ЄІБД ВПО відсутня, щодо боржника ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Відповіді № від 13 травня 2021 року на запит № 102889873 від 13 травня 2021 року до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсію, відносно ОСОБА_2 , інформація не знайдена.

Згідно Відповіді № від 13 травня 2021 року на запит № 102889874 від 13 травня 2021 року до Пенсійного фонду України про осіб, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи відносно ОСОБА_2 , інформація не знайдена.

Відповідно до Відповіді № 102889919 від 13 травня 2021 року Міністерство внутрішніх справ України, у боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані транспортні засоби відсутні.

Згідно до Відповіді № 102889906 від 13 травня 2021 року Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб підприємців, а також рахунки у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб підприємців, а також рахунки, відкриті боржником юридичною особою через свої відокремлені підрозділи, ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_3 на обліку в органах ДФС не перебуває.

Відповідно до Відповіді № 102889891 від 15 травня 2021 року Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржника фізичної особи, інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_3 - відсутня.

Згідно до Відповіді № 102890006 від 13 травня 2021 року Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону, в Державній прикордонній службі України відсутні дані щодо перетину боржником ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 01 вересня 2020 року по 13 травня 2021 року, державного кардону.

Відповідно до виклику начальника Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Іванової Т.Г. від 13 травня 2021 року, зобов`язано ОСОБА_2 з`явитись до виконавця 28 травня 2021 року о 09 годині 00 хвилин, щодо сплати боргу за рішенням суду.

Також виконавцем був направлений виклик на 28 травня 2021 року до редакції «Урядовий кур`єр» (випуск від 18 травня 2021 року № 93) щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо сплати боргу за рішенням суду.

Відповідно до повідомлення Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області ДМС України № 172622/15690 від 13 травня 2021 року, зазначено, що за наявними обліками відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Донецькій області, ОСОБА_2 на момент оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон (станом на квітень 2019 року), була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві на виїзд з України ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до редакції ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч. 3 ст. 441 ЦПК України).

Згідно зі статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 вказаного вище Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням інших органів, що підлягає примусовому виконанню - до виконання зобов`язань.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України»: «Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Оскільки, відповідно до положень ст. 441 ЦПК України подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

Невиконання боржником самостійно зобов`язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Обмеження у праві виїзду за кордон може бути застосовано не автоматично при непогашенні боргу, а за встановлення необхідності застосування такого заходу з урахуванням обставин справи при доведеності факту ухилення з боку боржника. Окрім того, обмеження повинно сприяти стягненню боргу, а не навпаки. Нарешті, усі обмеження прав громадян залишати свою країну повинні бути виправдані конкретними обставинами справи.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, які обмежують свободу пересування наступним чином.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише тоді, коли сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року в справі «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82).

Тобто, застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Необхідно зазначити, що у судовому засіданні судом не було встановлено, що боржнику ОСОБА_2 взагалі відомо про існування заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 16 липня 2020 року та про те, що боржнику відомо про наявність Виконавчого провадження № 62923396.

Крім того, необхідно зазначити, що судом було встановлено, що боржник ОСОБА_2 у квітня 2019 року оформлювала паспорт громадянина України для виїзду за кордон, однак у період з 01 вересня 2020 року по 13 травня 2021 року не перетинала державний кордон України.

При вирішенні питання щодо задоволення або відмови у задоволенні подання суд враховує, що боржник ОСОБА_2 умисно не ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду, так як ОСОБА_2 не обізнана про існування самого рішення, тому умислу чи іншого свідомого невиконання ОСОБА_2 таких обов`язків судом не встановлено. Окрім того, начальником Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не доведено, що ОСОБА_2 має намір вибути за межі України з метою невиконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 16 липня 2020 року. На переконання суду, сам по собі розмір непогашеного боргу достеменно не свідчить про ухилення від виконання боржником обов`язків щодо його погашення, а тому суб`єктом подання не доведені обставини, які б давали суду можливість обмежити ОСОБА_2 у конституційних правах.

З наданих державним виконавцем документів не вбачається, що боржник маючи змогу виконати рішення суду ухиляється від цього.

Отже, у даному конкретному випадку, враховуючи фактичні обставини справи та зміст подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати ОСОБА_2 такою, що ухиляється від виконання покладених на неї рішенням суду зобов`язань.

На підставі викладеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

постановив :

У задоволенні подання начальника Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 04 серпня 2021 року.

Суддя Н.О.Хацько