Справа № 159/3444/21
Провадження № 2/159/917/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Гарбар О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення боргу із спадкоємця, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача.

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , як єдиного спадкоємця боржника ОСОБА_3 , про стягнення боргу в сумі 8800 доларів США.

Позов обґрунтовано тим, що 09.08.2017 року ОСОБА_3 отримав від позивача в позику кошти в розмірі 8800 доларів США, про що вказав у власноручно написаній розписці, та зобов`язався повернути в строк до 09.08.2019 року. На час смерті боржника позика не повернута, пред`явлена через Ковельську державну нотаріальну контору претензія до спадкоємця боржника не задоволена, тому просить стягнути суму боргу з відповідача.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Представник відповідача адвокат Зуб В.В. у відзиві на позов проти задоволення позову заперечив, вказав на відсутність доказів існування між позивачем та спадкодавцем ОСОБА_3 договірних зобов`язань.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 14 червня 2021 року.

Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явились, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Згідно з оригіналом розписки, яка надана представником позивача, 09 серпня 2017 року ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_1 8800 доларів США, які зобов`язався повернути до 09 серпня 2019 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

19 листопада 2018 року ОСОБА_1 направив до Ковельської державної нотаріальної контори вимогу до спадкоємців ОСОБА_3 .

За матеріалами спадкової справи син померлого ОСОБА_4 заявою від 23.11.2018 року від прийняття спадщини відмовився. Спадкоємцем за законом є дружина померлого ОСОБА_2 .

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.12.2020 року у справі 159/3888/20 на підставі поданих відповідачем ОСОБА_2 документів встановлений обсяг спадкового майна, до якого включені :

1) Ѕ частина незавершеного будівництвом житлового будинку, готовністю 100 відсотків, який розташований по АДРЕСА_1 ,

2) Ѕ частина гаража № 2 (бокс № 2), який розташований по АДРЕСА_1 ,

3) Ѕ частина автомобіля марки «ВАЗ 2121», державний номерний знак НОМЕР_1 ,

4) Ѕ частина автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК).

Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка підтверджує укладення договору позики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора (частини перша, четверта статті 545 ЦК України).

У цій справі оригінал розписки про позику знаходиться у позивача, що засвідчує факт неповернення боргу.

Відповідач, всупереч вимог ст.81 ЦПК України, не надала суду належних та допустимих доказів на спростування обставин укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договору позики.

За змістом розписки сума боргу становить 8800 доларів США.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися .

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по оплаті боргу за договором позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1281,1282 ЦК України ( в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Закон не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Судом встановлено, що позивач своєчасно в межах шестимісячного строку скерував вимогу претензію спадкоємцям через Ковельську державну нотаріальну контору.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У цій нормі закріплений принцип часткової відповідальності спадкоємця перед кредиторами спадкодавця. Особа відповідає лише в межах вартості отриманого у спадок майна. Якщо спадкоємець бажає залишити спадкове майно у своїй власності, він має сплатити кредитору борг одноразовим платежем, в протилежному випадку вимоги кредитора задовольняються за рахунок лише спадкового майна, а не за рахунок власних коштів чи майна спадкоємця. Тому, за наявності кількох кредиторів задоволення вимог за рахунок спадкового майна відбувається почергово та пропорційно в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Позивач при зверненні до суду з вимогою про стягнення з відповідача, як спадкоємця боржника, суми боргу одноразово, зазначених положень законодавства не врахував.

Керуючись ст. 5 ЦК України суд вважає необхідним застосувати передбачений законодавством та ефективний спосіб захисту порушеного права звернення стягнення на спадкове майно в межах суми боргу.

Судові витрати у справі, відповідно до положень ст.141 ЦПК України та заяви позивача, необхідно залишити за позивачем.

Керуючись статтями ст.ст. 4, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, статтями 5,527,545,1046,1047,1049,1216,1218,1281,1282 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Звернути стягнення на Ѕ частину незавершеного будівництвом житлового будинку, готовністю 100 відсотків, який розташований по АДРЕСА_1 , на Ѕ частину гаража № 2 (бокс № 2), який розташований по АДРЕСА_1 , на Ѕ частину автомобіля марки «ВАЗ 2121», державний номерний знак НОМЕР_1 , та на Ѕ частину автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_2 , для задоволення вимог ОСОБА_1 за договором позики від 09.08.2017 року, укладеного між ним та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після якого прийняла ОСОБА_2 , у сумі 8 800 (вісім тисяч вісімсот) доларів США, в порядку, передбаченому розділом VII Закону України «Про виконавче провадження».

Судові витрати у справі залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Волинського апеляційного суду безпосередньо або через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 15 липня 2021 року.

ГоловуючийТ. В. Денисюк