РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року

м. Рівне

Справа № 563/603/20

Провадження № 22-ц/4815/717/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструк С.М., Ковальчук Н.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_3 , керівника Профспілки працівників місцевої промисловості та підприємницьких структур України, в інтересах ОСОБА_1 на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 17 лютого 2021 року, ухвалене в складі судді Опришка П.З., повний текст якого складено 22 лютого 2021 року у справі № 563/603/20,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_3 , керівник Профспілки працівників місцевої промисловості та підприємницьких структур України, в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 протягом десяти років підряд цинічно порушуються правила добросусідських відносин стосовно ОСОБА_1 . За час здійснення протиправних дій, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених Кримінальним та КПК України, за вчинені злочини відносно ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було внесено до ЄРДР повідомлення та відкрито провадження у справах досудового розслідування за №0000417 від 02.11.2010 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, та за №000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Позивач зазначає, що внаслідок нанесених їй тілесних ушкоджень вона перенесла сильні фізичні болі та приниження своєї честі та гідності і моральні страждання. Тривалий час змушена була відновлювати первинний стан здоров`я, протягом уже 10 років терпить сором та приниження зі сторони ОСОБА_2 , який до цих пір (при нагоді за відсутності свідків) намагається її принизити та спровокувати сварку в громадських місцях та поблизу свого дому. Просила суд стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 17 лютого 2021 в задоволені позову ОСОБА_3 , керівника Профспілки працівників місцевої промисловості та підприємницьких структур України, в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Покликається на те, що факт причетності ОСОБА_2 до вчинення інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами. Ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі. (постанова Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц).

У відзиві відповідач заперечує доводи останньої просить рішення суду залишити без зміни, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вирок суду є єдиним процесуальним документом, що встановлює винуватість. Внесення до ЄРДР та проведення досудового розслідування компетентними органами у вказаних кримінальних провадженнях, наявність висновків експертиз та навіть підозри у вчиненні кримінального правопорушення не підтверджують завдання позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди вказаними діями, оскільки їх протиправність на даний час, без наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили, - є лише припущеннями позивача викладеними письмово в його заявах, зміст яких внесено до ЄРДР на підставі ст. 214 КК України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками, з огляду на таке.

Установлено, що 28 грудня 2015 року до Корецького ВП надійшла письмова заява ОСОБА_1 про те, що 24 жовтня 2010 року поблизу її житлового будинку в АДРЕСА_1 , на грунті неприязних відносин ОСОБА_2 наніс їй тілесні ушкодження.

За даним фактом внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000417 від 28 грудня 2015 року.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України.

В ході розслідування кримінального провадження потерпіла ОСОБА_1 цивільний позов не заявляла.

23 червня 2017 року прокурором Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Скрипником Р.М. винесено постанову про закриття провадження № 0000417 від 28 грудня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КК України на підставі п. 7 ч.1ст.284 КПК України у зв`язку з надходженням 22 червня 2017 року заяви від ОСОБА_1 про відмову від обвинувачення відносно ОСОБА_2 .

У провадженні СД відділення поліції №7 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області знаходиться кримінальне провадження № 000082 від 11.02.2013 року за ознаками ч.1 ст.125 КК України (нанесення умисного легкого тілесного ушкодження) для ОСОБА_1 ОСОБА_2 08.02.2013 року.

По вказаному провадженні нікому підозру не оголошено, що стверджується листом відділення поліції №7 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області №214/1ад від 11 січня 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.

Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Законом не визначено єдиного розміру грошового відшкодування моральної шкоди у випадку відшкодування потерпілій особі моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.

Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зокрема моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з частиною шостою статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 23 червня 2017 року кримінальне провадження № 0000417 від 28 грудня 2015 року за підозрою ОСОБА_2 закрито у зв`язку на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, що є нереабілітуючого обставиною для відповідача ОСОБА_2 та не означає відсутність вини для цивільно - правовї відповідальності .

Причетність ОСОБА_2 до вчинення інкримінованого йому злочину підтверджується у повному обсязі зібраними під час досудового розслідуваннями доказами, а саме: заявою від 28 грудня 2015 року потерпілого ОСОБА_1 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_1 , протоколом допиту свідка ОСОБА_4 , протоколом допиту свідка ОСОБА_5 , протоколом слідчого експерименту від 08.06.2017 року, іншими матеріалами та доказами у кримінальному провадженні.

Як вбачається з епікризу (іст. хвороби № 5077/872) ОСОБА_1 з 24.10.2010 по 05.11.2010 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Корецької ЦРЛ з діагнозом закрита тупа травма живота, забій лівої нирки.

Установивши, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу заподіяно тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, що спричинили моральні страждання та переживання, судова колегія вважає, що наявні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди, апеляційний суд враховує подані сторонами докази, ступінь моральних страждань та переживань, втрату нормальних життєвих зв`язків внаслідок порушення трудових прав та зусиль, вжитих для їх відновлення, та виходячи з принципів виваженості, розумності та справедливості дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Згідно зі ст.ст. 76, 89 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст. 23,1167 ЦК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , керівника Профспілки працівників місцевої промисловості та підприємницьких структур України, в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 17 лютого 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 , керівника Профспілки працівників місцевої промисловості та підприємницьких структур України, в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 грн.(п`ять тисяч грн) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 2500 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В

Ковальчук Н.М.