Провадження №22-ц/812/1424/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м. Миколаїв

Справа № 488/331/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

переглянувши в апеляційному порядку без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) цивільну справу

за позовом

Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

до

ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва, ухвалене суддею Селіщевою Л.І. 8 квітня 2021 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту рішення не зазначена

у с т а н о в и в:

У лютому 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 4 березня 2020 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 30 000 грн. на платіжну картку. Своїм підписом позичальник підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Умови та Правила) та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг.

Посилаючись на порушення позичальником умов кредитного договору та виникнення станом на 14 січня 2021 року кредитної заборгованості, позивач просив стягнути зі ОСОБА_1 34 604,09 грн., з яких 28 255,28 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6348,81 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідач ОСОБА_1 своєї позиції щодо вимог банку не повідомив, участі у судових засіданнях не брав. Справу розглянуто в порядку заочного розгляду.

Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 8 квітня 2021 року позов задоволено частково, зі ОСОБА_1 на користь банку стягнуто 28 255, 28 грн. заборгованості за тілом кредиту та 1838,70 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просив скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення прострочених відсотків та задовольнити ці вимоги. Позивач посилався на те, що ОСОБА_1 підписав анкету-заяву, в якій зазначено про ознайомлення та згоду з умовами кредитування, активно користувався кредитними коштами, частково погашав кредит, що свідчить про прийняття ним всіх умов кредитування за публічним договором. Одночасно відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено розмір процентної ставки. Крім того, суд мав можливість самостійно розрахувати суми, які підлягають стягненню зі ОСОБА_1 відповідно до статті 625 ЦК.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже справа розглядалась судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов банку, суд першої інстанції виходив з того, що банк не довів факт узгодження з позичальником усіх умов кредитування, а саме розмір процентів. При цьому Умови та Правила, які містяться на сайті банку не можуть бути застосовані судом, адже, у анкеті-заяві відсутня інформація, що позичальник ознайомився з умовами, які містяться саме на зазначеному сайті. Крім того, банк неодноразово їх змінював. Також суд дійшов висновку, що позичальник не підписав жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування процентів.

Проте колегія суддів не може погодитись з такими доводами з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити , що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Витягом з Умов і правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», Тарифами та Паспортом споживчого кредиту, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

Судом встановлено, що 4 березня 2020 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», в якій підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг.

Того ж дня отримав кредитну картку «Універсальна» зі строком дії до серпня 2023 року. В подальшому 15 червня 2020 року отримав ще одну картку зі строком дії до січня 2024 року.

З 12 березня 2020 року ОСОБА_1 почав користуватись кредитними коштами, що вбачається з виписки з особового рахунку (а.с. 41).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки кредитний ліміт відповідачу неодноразово змінювався (а.с.8).

Згідно розрахунку заборгованості, наданого банком, станом на 14 січня 2021 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість у розмірі 34 604, 09 грн., з яких 28 255, 28 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6348, 81 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

З матеріалів справи вбачається, що крім анкети-заяви ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено спосіб та строк надання кредиту, а також базова процентна ставка за карткою «Універсальна» - 43,2 % річних .

Зміст умов кредитування за Паспортом, підписаним ОСОБА_1 , відповідає Тарифам користування кредитною карткою «Універсальна» за Умовами та правилами (а.с.14).

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що Умови та правила та Тарифи не можуть розцінюватися як узгоджена сторонами вартість кредиту, а інших доказів узгодження вартості кредиту позивач не надав, суперечать матеріалам справи.

Колегія суддів вважає, що ці умови підтверджуються змістом анкети-заяви від 4 березня 2020 року, а також Паспортом споживчого кредиту, підписаним особисто ОСОБА_1 , в якому розмір процентної ставки прямо зазначений.

На підставі встановлених обставин апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 , окрім обов`язку повернути тіло кредиту, має зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитом в узгодженому сторонами розмірі 43,2 % річних.

На підтвердження розміру заборгованості позичальника за процентами банк надав розрахунок станом на 14 січня 2021 року, за яким проценти нараховувались: за ставкою 43,2% - до 31 липня 2020 року, та за ставкою 42 % - з 14 січня 2021 року, що загалом складає 6348,81 грн. (а.с.6).

Заперечень щодо розрахунку заборгованості за процентами, за також щодо застосованої банком процентної ставки або методу визначення загальної заборгованості, ОСОБА_1 в суді першої інстанції не заявляв.

Застосування банком ставки 42 % річних (замість 43,2%) прав позичальника не порушує.

З урахуванням вищевказаних обставин колегія суддів вважає, що такий розрахунок банку не суперечить змісту умов кредитування, що були узгоджені сторонами 4 березня 2020 року, а тому може бути покладений в основу визначення розміру заборгованості ОСОБА_1 за процентами.

Проценти за користування кредитним коштами нараховувались банком, виходячи з загальної заборгованості за тілом кредиту в розмірі 28255, 28 грн..

Заборгованість за тілом кредиту в цьому розмірі відповідач не оспорював.

Отже, зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк»» підлягає стягненню 6348 грн. 81 коп. заборгованості за процентами.

Оскільки суд першої інстанції не звернув належної уваги на надані позивачем докази, не дав оцінку Паспорту, який було підписано ОСОБА_1 , а тому невірно визначив обсяг відповідальності позичальника, судове рішення підлягає зміні в частині розміру стягнення кредитної заборгованості.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК позивачу, позов якого задоволено в повному обсязі, мають бути відшкодовані судові витрати, які понесені при подачі позовної заяви (2270 грн.) та на стадії апеляційного перегляду справи (3405 грн.).

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 8 квітня 2021року змінити, збільшивши стягнення зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 4 березня 2020 року станом на 14 січня 2021 року з 28255,28 грн. до 34 604,09 грн., а також судових витрат з 1838,70 грн. до 2270 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 3405 грн. судових витрат, сплачених на стадії апеляційного перегляду справи.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, в порядку, передбаченому ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

В.В. Коломієць

Повний текст постанови складено 19 липня 2021 року.