ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6213/21 Справа № 199/8022/20 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Деркач Н.М.,

суддів: Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», треті особи: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню , -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до ТОВ «ВЕЛЛФІН», посилаючись на те, що 18.11.2020 року постановою заступника начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Принової С.Г. відкрито виконавче провадження № 63662604 щодо виконання виконавчого напису, який вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського округу Гораєм О.С. 25.09.2020 року № 51731 щодо стягнення з неї коштів. Позивач посилається на те, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні не перевірено чи дійсно заборгованість є безспірною.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить, з урахуванням уточнень, його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог. Так, апелянт зазначила, що суд не взяв до уваги те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було досліджено безспірність вимог, тому судом необгрунтовано відмовлено у задоволенні позову з підстав ненадання позивачем доказів.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Положеннями статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірність заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела обставини, викладені у позовній заяві, не надала оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса та документів, на підставі яких його вчинено. Таким чином, суд був позбавлений можливості встановити чи спростувати факт порушення нотаріусом закону при вчиненні виконавчого напису.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 30.08.2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ Веллфін було укладено договір позики № 250312, за яким позивач отримала грошові кошти у сумі 2150 грн. на умовах строковості, зворотності та платності строком на 30 днів з виплатою процентів.

25 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис № 51731 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором 250312 від 30 серпня 2017 року, укладеним з ТОВ Веллфін, за період з 30 серпня 2017 року по 11 вересня 2020 року у сумі 81 258,39 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2 150 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом у сумі 79 108,39 грн., а також плата за вчинення виконавчого напису у розмірі 900 грн.

Постановою заступника начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Принової С.Г. від 18.11.2020 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису № 51731.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84 цс 19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».

Безспірність заборгованості це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах: від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс 18); від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706 цс 19).

Матеріалами справи встановлено, що 25 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис № 51731 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором 250312 від 30 серпня 2017 року, укладеним з ТОВ Веллфін, за період з 30 серпня 2017 року по 11 вересня 2020 року у сумі 81 258,39 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2 150 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом у сумі 79 108,39 грн., а також плата за вчинення виконавчого напису у розмірі 900 грн.

Постановою заступника начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Принової С.Г. від 18.11.2020 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису № 51731.

14 грудня 2020 року представник ТОВ Веллфін звернувся до виконавчої служби з заявою про зменшення суми заборгованості у виконавчому провадженні № 63662604 з 81 258,39 грн. до 65 326,89 грн., оскільки було проведено перерахунок. (а.с.109)

Наведені обставини не були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення та свідчать про те, що на момент звернення відповідача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису та на момент його вчинення заборгованість ОСОБА_1 за договором позики не була безспірною, що не перевірено нотаріусом.

Зазначені обставини є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1690,40 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», треті особи: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 25 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за номером 51731, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , яка є боржником за кредитним договором 250312 від 30 серпня 2017 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю Веллфін, за період з 30 серпня 2017 року по 11 вересня 2020 року у сумі 81 258,39 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2 150 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом у сумі 79 108,39 грн., а також плата за вчинення виконавчого напису у розмірі 900 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Веллфін на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1690,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

І.Ю. Ткаченко

М.М. Пищида