___________ МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ_____________
Пр. №2-з/521/184/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2021 року м. Одеса
Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,
встановив:
В обґрунтування заяви заявник зазначив, що 23 березня 2017 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу рухомого майна №1, перелік якого міститься у додатку, що є невід`ємною частиною цього договору. У цей же день 23 березня 2017 року між сторонами було підписано акт приймання-передачі, відповідно до якого ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_1 прийняв у власність зазначене вище майно.
Вказував, що 01 березня 2021 року між ним та ТОВ «Скайфітклаб» було укладено договір оренди рухомого майна, зазначеного в акті приймання-передачі, який 20 червня 2021 року було припинено у зв`язку з закінченням 16 червня 2021 року дії договору суборенди приміщення між ТОВ «Скайфітклаб» та ТОВ «Кадор-Трейд».
Зазначав, що 11 червня 2021 року між ТОВ «Кадор-Трейд» та ТОВ «Фітнес Клуб Скайфіт», засновником якого є ОСОБА_3 , укладено договір суборенди нежитлових приміщень, загальною площею 1889,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому останній стверджував, що у нього є правовстановлюючі документи на зазначене рухоме майно.
Стверджував, що 17 червня 2021 року та 19 червня 2021 року він намагався вивезти належне йому майно з приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , однак ОСОБА_3 , найнявши охоронну фірму, не дав можливості йому це зробити.
Заявник вважає, що існує реальна загроза викрадення або знищення його майна, тому, з метою недопущення ускладнення виконання або невиконання можливого судового рішення, заявник просив суд задовольнити подану заяву.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути подану заяву за відсутності заявника.
Дослідивши матеріали заяви та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що заява про забезпечення позову до подачі позовної заяви не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У відповідності до ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Всупереч положень ст. 151 ЦПК України, подана заява не містить документів на підтвердження належності заявнику на праві власності рухомого майна, на яке він просить накласти арешт, зокрема, належним чином засвідченої копії договору купівлі-продажу рухомого майна від 23 березня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також в матеріалах заяви відсутня належним чином засвідчена копія договору оренди рухомого майна від 01 березня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Скайфітклаб». Крім того, у поданій заяві не зазначено ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, а також відсутні пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.
За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.
Суд зауважує, що законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, суд може накласти арешт лише на майно, що належать або підлягає передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. ст. 150 ЦПК України).
Як зазначалось вище, заявник просить суд накласти арешт на рухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому, до заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви останнім не додано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дане майно належить йому на праві власності, а також доказів того, що на теперішній час воно перебуває за вказаною адресою під контролем ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.
Крім того, суд, вирішуючи питання про забезпечення позову до подачі позовної заяви, має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви є необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 149-153, 353 ЦПК України, суд
ухвалив:
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: О.М. Сегеда