Справа № 682/1402/19
Провадження № 2/682/28/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Маршал І.М.,

секретаря Захарчук С.П.,

за участі представника позивача адвоката Жилюка О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Бойка В.Ф.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Славутської міської ради та ОСОБА_3 про визнання частково недійсним і скасування запису про право власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Славутської міської ради та ОСОБА_3 про визнання частково недійсним і скасування запису про право власності. В обгрунтування позову позивач вказував, що з 04.03.1989 року проживав з ОСОБА_3 (Задворною) в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано через органи РАЦС 14.02.2011 року. Після розірвання шлюбу в жовтні 2013 року відповідачка звернулася із позовною заявою до суду про поділ спільного майна подружжя і рішенням Славутського міськрайонного суду від 07.07.2014 року позов було задоволено та поділено спільне майно подружжя. Однак, вищезазначене рішення суду рішенням апеляційного суду Хмельницької області було скасовано та ухвалено нове рішення, яким було вирішено питання про поділ спільного майна подружжя за винятком будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого по АДРЕСА_1 , оскільки право власності на будівлю магазину не було оформлено (свідоцтво про право власності не видавалося) та не зареєстровано ні за ким зі сторін. Позивач вказує, що в квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання нерухомого майна, магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого по АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і згідно рішення Славутського міськрайонного суду від 05.05.2015 року було визнано нерухоме майно магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . У вересні 2015 року ОСОБА_4 знову звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на Ѕ частину магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Згідно рішення Славутського міськрайонного суду від 08.10.2015 року було частково задоволено позов та визнано право власності ОСОБА_3 на Ѕ частину приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 . В липні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до позивача із позовом про усунення перешкод в користуванні виробничим будинком - магазином « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з господарською будівлею, загальною площею 52.1 кв.м., що розташований за адресою - АДРЕСА_1 . Із позовної заяви та доданих до неї ксерокопій документів позивачу стало відомо, що 24.12.2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області Долгерт Г.В. за ОСОБА_3 було зареєстровано Ѕ частини приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з господарською будівлею і підставою для державної реєстрації, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності було рішення Славутського міськрайонного суду № 682/2621/15-ц, видане 08.10.2015 року. Однак, позивач вказує, що згідно рішення Славутського міськрайонного суду від 08.10.2015 року за ОСОБА_3 було визнано право власності на Ѕ частину приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » без господарської будівлі, тому державним реєстратором реєстраційної служби Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 24.12.2015 року за номером запису про право власності 12847796 безпідставною та неправомірною було зареєстровано за ОСОБА_3 право власності, крім Ѕ частини приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ще на господарську будівлю. Позивач зазначає, що господасрька будівля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 була побудована та введена в експлуатацію 2001 року і згідно інвентарної справи на приміщення магазину площа магазину становить 39,5 кв.м., а площа торгового залу 38 км.в. Після припинення спільного проживання з ОСОБА_3 позивачем було самочинно добудовано до будівлі магазину прибудову для опалювання магазину (господарська будівля), яка до цього часу не введена в експлуатацію та не узаконена в установленому порядку, так як Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю позивача було притягнуто до адмінвідповідальності та в подальшому було відмовлено в узаконенні самовільно прибудованої до магазину господарської будівлі. Позивачу не було відомо про реєстрацію Державним реєстратором права власності на господарську будівлю магазину, так як про проведення реєстрації позивачу стало відомо лише в серпні 2018 року після звернення відповідачки ОСОБА_3 до суду із позовною заявою про усунення перешкод в користуванні майном, а тому позивач вважає, що ним не пропущено строк позовної давності звернення до суду. Позивач просить суд визнати частково недійсним та скасувати запис 12847796 від 24.12.2015 року про право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину господарської будівлі приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", як складової частини об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_2 та стягнути з відповідачів на його користь судові витрати.

Представник позивача адвокат Жилюк О.В. в судовому засіданні позов підтримав із викладених у ньому підстав та просив його задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Бойко В.Ф. в судовому засіданні щодо позову заперечив, вважають його необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з підстав викладених у відзиві на позов. Також просив стягнути із позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_3 5 350 гривень понесених нею судових витрат.

У поданому відповідачкою ОСОБА_3 до суду відзиві на позовну заяву остання вказує, що спірна господарська прибудова до магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " була узаконена ще до ухвалення 08.10.2015 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області рішення, яким визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ( АДРЕСА_2 ) та на підставі якого Державним реєстратором Реєстраційної служби Славутського міськрайонного управління юсвтиції Долгерт Г.В. 24.12.2015 року було зроблено запис 12847796 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/2 частину приміщення вказаного магазину з господарською будівлею. У відзиві відповідачка ОСОБА_3 вказує, що факт узаконнення господарської прибудови до магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " добре був відомий позивачу починаючи ще з 17.10.2014 року, а також з рішень судів від 05.06.2015 року, 13.07.2015 року та 08.10.20156 року, де судами неодноразово визнавалося за ОСОБА_3 право власності на магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ( АДРЕСА_2 ) загальною площею 52,1 кв.м. і саме про таку загальну площу магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " відповідачка ОСОБА_3 двічі повідомляла позивача листами - пропозиціями від 03.08.2015 року та від 01.02.2016 року про укладення з позивачем договору оренди ним 1/2 частини приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 . З цих підстав відповаідачка ОСОБА_3 та її представник адвокат Бойко В.Ф. вважають, що позивач пропустив строки позовної давності, а тому в судовому засіданні просили суд застосувати їх до спірних правовідносин та відмовити позивачу в позові.

Представник відповідача виконавчого комітету Славутської міської ради Іванов М.І. в судовому засіданні щодо позову заперечив. У поданому ним до суду відзиві на позовну заяву вказував, що відділ з питань державної реєстрації виконавчого комітету Славутської міської ради не може виступати відповідачем у справі, оскільки оскаржуваний запис про право власності був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора Славутського міськрайонного управління юстиції, а не працівниками відділу. Окрім того з 16.01.2020 року вступили в дію зміни до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відповідно до яких запис про право власності не може бути скасований без одночасного вирішення питання про визнання за певною особою права на спірне майно.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши исьмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.06.2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 13.07.2015 року визнано нерухоме майно - магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ( АДРЕСА_2 ) об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_3 (відповідачки по справі) та ОСОБА_2 (позивача по справі).

Вказаним рішенням суду було встановлено, що зроблені самочинні прибудови до магазину (у 2010 році) ОСОБА_2 узаконено, що слідує із даних інвентарної справи на магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", зокрема технічного паспорта від 17.10.2014 року, однак правовстановлюючих документів ним не виготовлено. Того факту, що приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в цілому має 100% готовність стороною відповідачів не заперечувалося.

Відповідно до змісту ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 13.07.2015 року, якою було залишено без змін рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.06.2015 року було констатовано, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 04.09.2014 року встновлено, що сторони ( ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) із 04.03.1989 року по 14.02.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі за спільні кошти сторін побудовано і в 2001 році введено в експлуатацію приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ( АДРЕСА_2 ), який має статус нерухомого майна. На час ухвалення даного рішення магазин мав самочинні прибудови, а саме, котельню, літній майданчик та облаштування опалення і водопостачання. Після накладення інспекцією державного архітектурно-будівельного котролю у Хмельницькій області 18.08.2014 року на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу, самочинні прибудови узаконено, однак і після цього визначених законом правовстановлюючих документів на приміщення магазину ОСОБА_2 не виготовлено і право власності на вказаний об`єкт за будь-ким із сторін не оформлено та не зареєстровано. Давши належну оцінку цим обставинам, іншим наявним у справі доказам, суд прийшов до обгрунтованого висновку, що магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 " є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.10.2015 року визнано право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ( АДРЕСА_2 ).

Відповідно до змісту вказаного рішення судом досліджувався звіт про незалежну оцінку майна, будівлі магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " з господарською будівлею по АДРЕСА_2 згідно якого за даними технічного паспорта Славутського БТІ загальна площа об`єкта оцінки 52,1 кв.м. в тому числі торговий зал - 39,5 кв.м. та підсобне приміщення - 12,6 кв.м.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, викладене дає підстави для висновків, що Славутський міськрайонний суд Хмельницької області ухвалюючи 08.10.2015 року рішення, яким визнав право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ( АДРЕСА_2 ) дійшов висновків, що приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та підсобне приміщення (господарська будівля) є єдиним цілим об`єктом нерухомого майна права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Вказане рішення суду позивачем по справі ОСОБА_2 не оскаржувалось та набрало законної сили.

На підставі вказаного рішення суду від 08.10.2015 року Державним реєстратором Реєстраційної служби Славутського міськрайонного управління юсвтиції Долгерт Г.В. 24.12.2015 року було зроблено запис 12847796 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/2 частину приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " з господарською будівлею ( АДРЕСА_2 ).

Як вбачається із реєстраційної справи № 12847796 ОСОБА_3 для реєстрації було подано через ЦНАП Славутської РДА до Славутського МРУЮ для державної реєстрації права власності заяву про державну реєстрацію права власності на магазин від 24.12.2015, квитанцію про сплату адміністративного збору та видачу витягу, копії паспорта та РНОКПП, рішення Славутського міськрайонного суду від 08.10.2015 у справі № 682/2621/15-ц, технічний паспорт на будівлю магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", тобто з дотриманням Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868 ( який був чинним на дату реєстрації). Відповідно підстав для зупинення розгляду заяви чи зупинення державної реєстрації у реєстратора не було.

З підстав викладеного слід дійти висновків, що вимога позивача про визнання частково недійсним та скасування запису 12847796 від 24.12.2015 року про право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину господарської будівлі приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", як складової частини об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_2 є необгрунтованою, як і позов в цілому, а тому не підлягають задоволенню.

Крім того, відповідачем по справі ОСОБА_3 та її представником адвокатом Бойком В.Ф. під час судового засідання було заявлено клопотання про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Так, позивачу по справі ОСОБА_2 про обставини на які він посилається, як на підставу задоволення своїх вимог було відомо ще з серпня 2015 року про що свідчать адресовані позивачу відповідачкою ОСОБА_3 листи - пропозиції від 03.08.2015 року та від 01.02.2016 року про укладення з позивачем договору оренди ним 1/2 частини приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 , та які згідно поштових повідомлень були отримані позивачем 04.08.2015 року та відповідно 11.02.2016 року. І саме вказаними листами пропозиціями обумовлювалась загальна площа магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ( АДРЕСА_2 ), як 52,1 кв.м. і саме про таку загальну площу магазину позивачу було відомо ще з серпня 2015 року, а тому слід вважати, що з цього часу у позивача розпочався перебіг строку позовної давності на звенення до суду за захистом свого права та закінчився 05.08.2018 року тоді, як позивач звернувся до суду з позовною заявою з приводу вказаного спору лише 07.05.2019 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані із розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові - на позивача. З огляду на що із позивача за користь відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу у розмірі 5 350 гривень.

Керуючись ст.ст. 82, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 261, 267 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 до виконавчого комітету Славутської міської ради та ОСОБА_3 про визнання частково недійсним і скасування запису про право власності, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5 350 гривень судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції.

Суддя Маршал І. М.