Справа № 296/4213/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" липня 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участю секретаря судового засідання Рабчинської Я.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

третьої особи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_6 треті особи: ОСОБА_5 , Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяна Олексіївна про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути ОСОБА_6 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунутвання позову ОСОБА_1 вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , 1937 р.н., яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкове майно померлої складалось з будинку АДРЕСА_2 , та земельної ділянки площею 0,0578 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_7 подали: ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 як спадкоємці за законом. Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. відкрила спадкову справу №140 після померлої ОСОБА_7 . Позивач, посилаючись на існування обставин, передбачених ч.ч.5,6 ст.1224 ЦК України, просить усунити ОСОБА_6 від права на спадщину. Зазначає, що ОСОБА_6 самоусунулась від надання допомоги ОСОБА_7 , яку та потребувала, перебуваючи у безпорадному стані. Вказує на те, що відповідач забирала пенсію ОСОБА_7 , залишаючи останню без засобів для існування, виносила речі з будинку, усвідомлюючи, що кошти та майно потрібні покійній матері. Позивач стверджує про наявність підстав для усунення відповідача від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 .

У відзиві на позов ОСОБА_6 просила у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. Зазначила, що при подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини вона дізналась про те, що спадкодавець за життя склала заповіт, яким належне їй майно заповіла онучці ОСОБА_1 , тобто позивачу. Вказала, що наведені у позові обставини, на які посилається позивач, є недостовірними та не підтверджені жодними доказами. Спадкодавець будучи особою похилого віку, маючи захворювання ніг, не була, при цьому у безпорадному стані. Відповідач, розуміючи свою відповідальність перед матір`ю, надавала їй посильну допомогу, а саме: купувала необхідні продукти харчування, ліки, готувала їжу, здійснювала гігієнічні процедури, а також прибирання будинку та прибудинкової території. В повній мірі надавати фінансову допомогу відповідач не могла, оскільки сама має серйозне онкологічне захворювання, на лікування якого витрачає значні кошти. Стверджує, що не ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, а надавала її в тому обсязі, в якому мала можливість її надавати, зважаючи на її стан здоров`я та здійснення витрат на лікування.

Позивач ОСОБА_1 в засіданні суду позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Вказавши, що за бабусею ОСОБА_7 здійснювали догляд вона та її мати - ОСОБА_5 . Відповідач не приходила до ОСОБА_7 , не надавала їй допомоги, не дзвонила їй. Позивач стверджує, що ОСОБА_6 приїжджала до покійної ОСОБА_7 , щоб забрати гроші та речі.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на те, що відповідач допомоги спадкодавцю не надавала.

Відповідач ОСОБА_6 проти позову заперечила. Вказала, що до матері приходила через день та приносила ліки, дзвонила кожен день. Зазначила, що грошові кошти у спадкодавця не брала, речі не виносила.

Представник відповідача в засіданні суду надав пояснення з приводу того, що відповідач надавала ОСОБА_7 допомогу з приводу особистої гігієни, допомагала прибиратися.

Третя особа ОСОБА_5 позовну заяву підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на те, що відповідач ухилялась від здійснення догляду за спадкодавцем.

Свідок ОСОБА_8 , допитана в судовому засіданні 02.02.2021р., пояснила, що бачила, як відповідач ОСОБА_6 приходила до ОСОБА_7 , яким чином вона допомагала спадкодавцю їй не відомо. Також вказала про те, що фактично догляд за ОСОБА_7 щодо прибирання помешкання, приготування їжі, купівлі ліків здійснювала третя особа ОСОБА_5 .

Допитана в судовому засіданні 06.07.2021р. свідок ОСОБА_9 вказала, що догляд за ОСОБА_7 здійснювали її діти. Відповідач ОСОБА_6 приходила рідко та ніколи не ночувала. Третя особа ОСОБА_5 здійснювала прибирання будинку ОСОБА_7 та прала речі останньої. Свідок ОСОБА_9 зазначила, що ОСОБА_7 позичала у неї гроші для своєї доньки ОСОБА_6 , яка хворіє.

Третя особа Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. в заяві від 20.01.2021р. просила розгляд справи здійснювати у її відсутність (а.с.165).

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне.

Наявні в матеріалах справи докази та пояснення сторін свідчать про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є доньками ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 є її онукою.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.04.2019р. №165205157 власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:028:0024 площею 0,0578 га за адресою: АДРЕСА_3 , та житлового будинку АДРЕСА_4 , є ОСОБА_7 (а.с.23-25).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22).

З довідки №751/02-14 від 15.04.2019р. Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. вбачається, що за матеріалами спадкової справи №140 за 2018 рік, відкритої після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , були подані заяви: 23.11.2018р. за №37 дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за №3 дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за №4 онучкою ОСОБА_1 . Інших заяв про прийняття спадщини не надходило (а.с.21).

Позивач в обґрунтування вимог вказує, що відповідач за життя ОСОБА_7 не допомагала останній, а тому, в зв`язку із ухиленням відповідча від виконання обов`язку щодо утримання матері, яка через похилий вік, хворобу потребувала стороннього догляду, наявні підстави для усунення відповідача від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 .

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, вказувала на те, що не ухилялась від надання допомоги спадкодавцю, а надавала її в тому обсязі, в якому мала можливість.

Приписами ст.1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України, передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка) (ч.1 ст.1241 ЦК України).

Згідно з вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1,3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Посилаючись на норму ч. 5 ст. 1224 ЦК України, позивач просить усунути відповідача від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 .

Як визначено приписами ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Виходячи з наведеного, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема, й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15 (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17 (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19).

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (постанови Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №337/6000/15 (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі №404/2163/16 (провадження № 61-15926св18).

Крім цього, принципове значення має питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підставою для задоволення позову про усунення від права на спадкування за законом є в тому числі і знаходження спадкодавця в безпорадному стані.

Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.

В порушення приписів норм процесуального права щодо обов`язку доказування і подання доказів, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що спадкодавець ОСОБА_7 перебувала у безпорадному стані, потребувала тривалого догляду та допомоги саме ОСОБА_6 , а остання свідомо ухилялася від надання такої допомоги спадкодавцю.

Допитані в судових засіданнях свідки умисного ухилення відповідача від надання допомоги матері ОСОБА_7 не підтвердили.

Також суд звертає увагу на незадовільний стан здоров"я відповідача, медичними документами (а.с.57-63) підтверджено онкологічну хворобу, яка прогресує з 2013р. Вказане свідчить про об"єктивну неможливість відповідача надавати регулярну допомогу покійній матері ОСОБА_7 . Згідно довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_6 має першу групу інвалідності та потребує постійного строннього догляду (а.с.54).

Разом з тим, свідки підтвердили, що ОСОБА_6 до ОСОБА_7 приходила, допомогала, однак ОСОБА_5 приходила до матері щодня, прибирала, прала, готувала, здійснювала регулярний догляд за хворою матір"ю.

Таким чином, спадкодавець ОСОБА_7 будучи особою похилого віку, допомоги потребувала, однак таку допомогу (прибирання будинку, приготвання їжі, допомога з особистої гігієни) могли надавати всі спадкоємці, а не лише ОСОБА_6 .

Оскільки факт ухилення відповідача від утримання матері та надання їй допомоги як особі, яка через похилий вік і хворобу була у безпорадному стані не доведені, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для усунення відповідача від спадкування за законом щодо майна ОСОБА_7 .

Позивачем не доведено сукупність обставин, які відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України можуть бути підставою для усунення відповідача від спадкування.

Враховуючи викладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження підстави, з якими закон пов`язує можливість усунення відповідача від спадкування щодо майна її матері, суд приходить до висновку, що вимоги позову є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Головуючий суддя В. П. Маслак