Справа № 149/163/19
Провадження № 22-ц/801/1363/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 рокуСправа № 149/163/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Сопруна В.В., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання: Кузьменка Б.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу № 149/163/19за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Красіловського Вадима Олександровича на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 травня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, постановлену у складі судді Гончарук-Аліфановою О. Ю.,

встановив:

В квітні 2021 року до Хмільницького міськрайонного суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Красіловського Вадима Олександровича про поновлення пропущеного строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 лютого 2019 року у справі № 149/ 163/19.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 лютого 2019 року у справі № 149/163/19 позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 задоволено частково. Зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 29 березня 2013 року на загальну суму 6 480,22 грн. та судові витрати - судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Вимога про поновлення строку мотивована тим, що відповідач про існування даного рішення не знала і могла знати, оскільки не була повідомлена належним чином про розгляд справи та доказів отримання судового рішення в матеріалах справи немає. Про рішення суду відповідачу стало відомо 01 березня 2021 року в зв`язку із проведенням виконавчих дій, тому вона звернулась до адвоката за правовою допомогою, який подавши заяву 15 березня 2021 року, ознайомився з матеріалами справи 08 квітня 2021 року. Відповідач не з`явилась в судове засідання та не повідомила про причини неявки з поважних на це причин, оскільки з 28 червня 2018 року перебувала за кордоном.

З огляду на викладене, заявник вважає, що строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду пропущено з поважних причин та в силу положень ст. 284 ЦПК України цей строк може бути поновлено.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 травня 2021 року у задоволенні заяви адвоката Красіловського Вадима Олександровича про поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення - відмовлено.

В апеляційній скарзі представника відповідача ОСОБА_1 - адвокат Красіловський В.О. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_1 не була повідомлена про розгляд справи та про наявність рішення суду, оскільки з 26 червня 2018 року перебувала за кордоном, і не перетинала кордон та не в`їжджала на територію України. Також зазначив, що суд першої інстанції прийняв незаконне рішення, та вийшов за межі норм ЦПК.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Вінницького апеляційного суду не надходив.

Представник позивача Рой В.Л. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Красіловський В.О. в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином,

Адвокат Красіловський В.О. 22 липня 2021 року додав заяву про перенесення розгляду справи в зв`язку із перебуванням у щорічній відпустці без збереження заробітної плати.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Згідно ч. 2 ст. 371 ЦПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи суд апеляційної інстанції може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

Однак клопотання про продовження строку розгляду справи до суду не надходило.

Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність осіб, які не з`явилися.

Колегія суддів перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим ЦПК України встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 січня 2019 року до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, 23 січня 2019 року судом отримано відповідь на запит щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 (а.с.40).

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України, 25 січня 2019 року за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 судом направлено судову повістку, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, яку ОСОБА_1 отримала 07 лютого 2019 року, що підтверджується її підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.56).

Заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 лютого 2019 року у справі № 149/163/19 позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Також у вказаному рішенні суду було роз`яснено строк і порядок подання відповідачем заяви про його перегляд.

12 лютого 2019 року копія заочного рішення направлена за адресою місця реєстрації відповідача, що підтверджується копією супровідного листа (а.с. 51). Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 отримала копію судового рішення 18.02.2019 року (а.с. 55).

Також, як вбачається з матеріалів справи № 149/163/19, 20 лютого 2021 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Юрцевим В.С. до суду подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи та отримання їх копій. Як вбачається з вказаної заяви, адвокат в той же день ознайомився з матеріалами справи, фотокопії отримав (а.с.52, 53, 54).

Таким чином посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_1 дізналась про рішення від 11 лютого 2019 року лише навесні 2021 року спростовані дослідженими в суді доказами.

При цьому надані представником відповідача докази щодо перебування відповідача за межами України, зокрема з 23 лютого по 02 березня 2019 року не спростовують встановлених судом обставин щодо обізнаності відповідача як про судове засідання, так і про ухвалене рішення у строки, передбачені процесуальним законодавством.

Крім того представник відповідача, адвокат Юрцев В.С. 20 лютого 2021 року був ознайомлений з матеріалами справи та виготовив їх фотокопії.

Слід відзначити, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Тобто заявником не наведено та не підтверджено належними доказами поважних причин пропуску строку подачі заяви про перегляд заочного рішення.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13.

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії», зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЕREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE №116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини «Осман проти Сполученого королівства» та пункті 54 рішення «Круз проти Польщі» зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO №23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду, а тому в задоволенні заяви відповідача про поновлення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення необхідно відмовити.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки вони не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вказане рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Красіловського Вадима Олександровича залишити без задоволення, а ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 травня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: В.В. Сопрун

І.М. Стадник