Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24 березня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., секретаря судового засідання Жванко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, -

У С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) з позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач), про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що Рішенням Подільського районного суду м. Києва у справі №758/1662/17 стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 66690 грн., 3% річних у розмірі 5289,52 грн. та судовий збір. Станом на час звернення до суду з даним позовом відповідач рішення суду не виконала та грошові кошти позивачу не сплатила, відтак, його невиконання тягне за собою наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 05.09.2019 року вищезазначений позов було залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

30.09.2019 року позивачем було усунуто виявлені судом недоліки позовної заяви.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11.10.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною Ухвалою суду від 28.10.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач відзив у встановлений строк не подала, у судові засідання явку свого представника не забезпечила, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від неї не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що Рішенням Подільського районного суду м. Києва у справі №758/1662/17 стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 66690 грн., 3% річних у розмірі 5289,52 грн. та судовий збір (а.с.11-13).

Станом на час звернення до суду з даним позовом відповідач рішення суду не виконала та грошові кошти позивачу не сплатила, відтак, його невиконання тягне за собою наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються наступними правовими нормами.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий правовий викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, який у силу ч.4 ст.264 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Оскільки відповідач має грошові зобов`язання перед позивачем, які виникли на підставі судового рішення, відповідач порушила вказані грошові зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

При цьому суд, не погоджується з розрахунками позивача, який зазначає, що інфляційні втрати з 01.06.2014 року по 31.05.2019 року від простроченої суми 66690 грн. становить 91265,91 грн.

Оскільки позивачем неправильно розраховано суму інфляційних втрат, суд вважає за необхідне навести власний розрахунок, який має здійснюватися таким чином.

За період з 01.06.2014 року по 31.05.2019 року розмір заборгованості складав 66690 грн., отже, інфляційні втрати за вказаний період на підставі розрахунку, який здійснюється за формулою: (Індекс інфляції) - добуток щомісячних індексів за відповідний період; (Збитки від інфляції) = (сума боргу) (індекс інфляції) / 100% - (сума боргу). Таким чином, сукупний індекс інфляції становить: Індекс інфляції = (період червень 2014 - травень 2019) = 222,07 = 101*100,4*100,8*102,9*102,4*101,9*103,1*105,3*110,8*114*102,2*100,4*99*99,2*102,3*98,7*102*100,9*99,6*101*103,5*100,1*99,8*99,9*99,7*101,8*102,8*101,8*101,1*101*101*8*100,9*101,3*101,6*100,2*99,9*102*101,2*100,9*101,5*100,9*101,1*100,8*100*100*99,3*100*101,9*101,7*101,4*101*100,5*100,9*101*100,7. Збитки від інфляції = 66690 грн. * 222,07 / 100% - 66690 грн. = 81408,48 грн.

Разом із тим, суд погоджується із розрахунком позивача щодо нарахування 3% річних слід нараховувати на загальну суму грошових зобов`язань у розмірі 66690 грн. за період з 01.02.2017 року по 10.07.2019 року в сумі 4878,42 грн., яка обрахована за формулою: (відсотки) = (сума боргу) (процентна ставка) / 100% / (кількість днів).

Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати на загальну суму 81408,48 грн. та 3% річних на загальну суму 4878,42 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення коштів у сумі 96144,33 грн., за які сплачено судовий збір у розмірі 961,44 грн., оскільки судом задоволено частково позовні вимоги, з відповідача слід стягнути 862,87 грн. витрат, понесених позивачем при сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 19, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення інфляційних втрат та 3% річних - задовольнити частково;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 інфляційні втрати з 01.06.2014 року по 31.05.2019 року у сумі 81408 (вісімдесят одна тисяча чотириста вісім) гривень 48 копійок та 3% річних за прострочення сплати орендних платежів з 01.02.2017 року по 10.07.2019 року у сумі 4878 (чотири тисячі вісімсот сімдесят вісім) гривень 42 копійки;

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 862 (вісімсот шістдесят дві) гривні 87 копійок;

Повне найменування сторін:

позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

відповідач - ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України);

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В.В. Гребенюк