Справа № 369/9054/21
Провадження № 2/369/4678/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2021 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом Заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Антонюка Д. в інтересах держави в особі Вишневої міської територіальної громади Бучанського району Київської області до Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельними ділянками шляхом визнання недійсним і скасування рішення з одночасним припиненням речових прав на земельні ділянки та повернення земельних ділянок з незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у якій просить:

- накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:018:5441, :01:018:5442, :01:018:5443, :01:018:5444, :01:018:5445, :01:018:5446, :01:018:5447, :01:018:5448, :01:018:5449, :01:018:5450, :01:018:5451, :01:018:5452, :01:018:5453, :01:018:5454, :01:018:5455, :01:018:5456, :01:018:5457;

- заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим фізичним і юридичним особам проводити будівельні роботи та здійснювати дії щодо державної реєстрації речових прав на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:018:5441, :01:018:5442, :01:018:5443, :01:018:5444, :01:018:5445, :01:018:5446, :01:018:5447, :01:018:5448, :01:018:5449, :01:018:5450, :01:018:5451, :01:018:5452, :01:018:5453, :01:018:5454, :01:018:5455, :01:018:5456, :01:018:5457 (їх відчуження, оренди, суборенди, поділу та об`єднання тощо).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що Києво-Святошинською окружною прокуратурою пред`явлено до Києво-Святошинського районного суду Київської області позов в інтересах держави в особі Вишневої міської територіальної в особі Вишневої міської територіальної громади Бучанського району Київської області до Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення, скасування реєстрації права власності та повернення земельних ділянок.

За результатами аналізу додержання вимог земельного та водного законодавства на території Бучанського району Київської області Києво-Святошинською окружною прокуратурою виявлені порушення при розпорядженні землями водного фонду.

Установлено, що рішенням Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 07.09.2017 № 13/18 затверджено проект землеустрою та передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:5011 площею 0,2101 га, для ведення особистого селянського господарства.

У подальшому ця земельна ділянка відчужена на користь ОСОБА_2 , яким на підставі заяви вона розподілена на земельні ділянки із кадастровими номерами: :01:018:5441, :01:018:5442, :01:018:5443, :01:018:5444, :01:018:5445, :01:018:5446, :01:018:5447, :01:018:5448, :01:018:5449, :01:018:5450, :01:018:5451, :01:018:5452, :01:018:5453, :01:018:5454, :01:018:5455, :01:018:5456, :01:018:5457. Після цього ОСОБА_2 зареєстровано право власності на зазначені земельні ділянки.

Заявник зазначає, що аналізом додержання вимог земельного законодавства встановлено, що рішення Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 07.09.2017 №13/18 в частині передачі у власність земельної ділянки є незаконним.

Так, встановлено, що Державною екологічною інспекцією Столичного округу проведено перевірку Крюківщинської сільської ради на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства, про що складено відповідний Акт від 21.07.2020 № 180.

З цього акту зокрема вбачається, що Державною екологічною інспекцією Столичного округу виявлено ряд порушень ст. 59-61 ЗК України та ст. 85, 88 Водного кодексу України при передачі у власність земельних ділянок в межах прибережних захисних смуг. Серед іншого зазначено, що за рахунок земель водного фонду Крюківщинською сільською радою передано ОСОБА_1 земельну ділянку із кадастровим номером :01:018:5011.

Відповідно до вказаного Акту спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:018:5011 розташована в межах 50-метрової прибережної захисної смуги водного об`єкту загальнодержавного значення р. Сіверка та озера Сахравське (озеро Крючок) селі Крюківщина орієнтовною площею 17 га. При цьому р. Сіверка (ПЗС становить 50 м в кожний бік (ухил становить більше 3 градусів) та озеро Сахравське (озеро Крючок) (ПЗС становить 50м, орієнтовна площа озера 17 га).

Як висновок, оспорювана земельна ділянка з кадастровим номером :01:018:5011, та, як наслідок, усі земельні ділянки, на які остання була розподілена, знаходяться в межах прибережної захисної смуги водного об`єкту загальнодержавного значення р. Сіверка та озера Сахравське (озеро Крючок) і відповідно до вимог Водного кодексу України відносяться до земель водного фонду.

За вказаних обставин, Крюківщинська сільська рада, всупереч ст. 12, 19, 20, 58, 59, 60, 61, 83 Земельного кодексу України, ст. 4, 5, 6, 80, 85, 88, 89 Водного кодексу України, приймаючи вищевказані рішення про надання земельних ділянок у приватну власність і зміну їх цільового призначення, вийшла за межі наданих їй повноважень, внаслідок чого у приватну власність відведено земельні ділянки водного фонду та безпідставно змінено їх цільове призначення в межах прибережної захисної смуги водного об`єкту загальнодержавного значення для ведення особистого селянського господарства, не зважаючи на встановлену законодавчо заборону розорювання земель водного фонду, а також садівництва, городництва, зберігання та застосування пестицидів і добрив, будівництво будь-яких споруд на даній категорії земель.

Спірні земельні ділянки відчужувались від первісного власника до ОСОБА_2 . Крім того, їх конфігурація змінювалась шляхом поділу.

За таких обставин заявник вважає, що необхідно вижити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні земельні ділянки, оскільки останні можуть бути у подальшому відчужені на користь третіх осіб, поділені, об`єднані чи забудовані.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом, яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення суду.

При розгляді заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права власності (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмету позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18).

Арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, виходячи з матеріалів справи, беручи до уваги, що на теперішній час між сторонами існує спір щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:018:5441, :01:018:5442, :01:018:5443, :01:018:5444, :01:018:5445, :01:018:5446, :01:018:5447, :01:018:5448, :01:018:5449, :01:018:5450, :01:018:5451, :01:018:5452, :01:018:5453, :01:018:5454, :01:018:5455, :01:018:5456, :01:018:5457, суд приходить до висновку, що забезпечення позову, шляхом арешту даних об`єктів нерухомості та встановлення певних обмежень, має підстави, а відтак заява підлягає задоволенню.

Враховуючи, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу, а також відсутність підстав, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд вважає недоцільним у даному випадку застосовувати зустрічне забезпечення.

Порядок скасування заходів забезпечення позову визначено ст. 158 ЦПК України.

Керуючись ст. 149, 150, 151, 153, 154, 353-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

В порядку забезпечення позову:

- накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:018:5441, :01:018:5442, :01:018:5443, :01:018:5444, :01:018:5445, :01:018:5446, :01:018:5447, :01:018:5448, :01:018:5449, :01:018:5450, :01:018:5451, :01:018:5452, :01:018:5453, :01:018:5454, :01:018:5455, :01:018:5456, :01:018:5457, які належать ОСОБА_2 ;

- заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим фізичним і юридичним особам проводити будівельні роботи та здійснювати дії щодо державної реєстрації речових прав на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:018:5441, :01:018:5442, :01:018:5443, :01:018:5444, :01:018:5445, :01:018:5446, :01:018:5447, :01:018:5448, :01:018:5449, :01:018:5450, :01:018:5451, :01:018:5452, :01:018:5453, :01:018:5454, :01:018:5455, :01:018:5456, :01:018:5457 (їх відчуження, оренди, суборенди, поділу та об`єднання тощо).

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Інформація про стягувача: Києво-Святошинська окружна прокуратура Київської області, адреса: вул. Соборна, 67, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський р-н, Київська обл.

Інформація про боржника: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Копію ухвали про забезпечення позову направити учасникам справи, а також державному (приватному) виконавцю - для негайного виконання та вжиття відповідних заходів.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня винесення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.М. Ковальчук