Провадження № 22-ц/812/1238/21 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2021 року м. Миколаїв

справа № 490/3510/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Андрієнко Л.Д.

переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за скаргою

ОСОБА_1

на бездіяльність державного виконавця

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_2 адвоката Рудь Ольги Анатоліївни

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалену 18 травня 2021 року суддею Черенковою Н.П. в приміщенні цього ж суду (дата складання повної ухвали не зазначена),

У С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Вітовський ВДВС).

Заявник зазначала, що у 2011 році на виконанні у Вітовському (Жовтневому) ВДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконання судового наказу, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва від 3 квітня 2008 року по справі про стягнення з неї на користь ЗАТ «Український мобільний зв`язок» грошових коштів в розмірі 1004,42 грн. Постановою державного виконавця від 15 квітня 2011 року накладено арешт на майно боржника, на підставі якого встановлено обтяження щодо належної їй земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :07:000:0225, яка розташована на території Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. Виконавче провадження було закінчено (повернення виконавчого документу) за пунктом 5 частини 1 статті 47 Закону «Про виконавче провадження» (в попередні редакції). Заборгованість перед правонаступником ЗАТ «Український мобільний зв`язок» повністю погашена у грудні 2020 року. Проте державний виконавець відмовив у знятті арешту з нерухомого майна через відсутність виконавчого провадження.

Посилаючись на порушення своїх прав, ОСОБА_2 просила визнати бездіяльність державного виконавця неправомірною та зобов`язати зняти арешт з нерухомого майна, в тому числі зазначеної земельної ділянки.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2021 року скарга ОСОБА_2 за підсудністю передана до Миколаївського районного суду Миколаївської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , діючи через представника, просила скасувати ухвалу та направити справу до Центрального районного суду м. Миколаєва для подальшого розгляду. Апелянт посилалась на те, що предметом звернення до суду є скарга на бездіяльність державного виконавця, вчинену при виконанні судового наказу, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва, а тому відповідно до статті 448 ЦПК така справа підлягає розгляду саме цим судом.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається апеляційним судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При передачі матеріалів скарги ОСОБА_2 до іншого суду за статтею 31 ЦПК суд виходив з того, що ОСОБА_2 звернулась з позовом про зняття арешту з нерухомого майна (земельної ділянка), підсудність (територіальна юрисдикція) якого визначається за правилами виключної підсудності відповідно до частини 2 статті 30 ЦПК. Оскільки предметом спору є земельна ділянка, що розташована у Миколаївському районі Миколаївської області, то судом, уповноваженим на розгляд справи, є Миколаївський районний суд Миколаївської області.

Проте не з усіма висновками суду можна погодитись.

Так, з матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (а.с.10).

У 2011 році у провадженні Вітовського районного відділу ДВС на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 26142652 з примусового виконання судового наказу, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 3 квітня 2008 року по справі №4-3226 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ЗАТ «Український мобільний зв`язок» 1004,42 грн. заборгованості (а.с.9,18).

15 квітня 2011 року на підставі постанови старшого державного виконавця ВДВС Жовтневого (Вітовського) РУЮ Миколаївської області про арешт майна боржника та заборону його відчуження зареєстроване обтяження всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_4 (а.с.7).

Виконавче провадження закінчено 30 грудня 2011 року в порядку пункту 5 частини 1 статті 47 Закону «Про виконавче провадження» (в діючої на той час редакції).

Матеріали виконавчого провадження знищені у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с.9).

За відповіддю начальника Вітовського ВДВС державна виконавча служба не має повноважень на зняття арешту з майна при відсутності виконавчого провадження, що є повноваженням суду.

Звертаючись до суду зі скаргою в порядку глави VІІ ЦПК (судовий контроль за виконанням судових рішень), ОСОБА_2 посилалась на порушення її прав на нерухоме майно наявністю обтяжень (арешту) при відсутності грошового боргу та примусового виконання.

Зі змісту скарги ОСОБА_2 вбачається, що предметом спору, який виник між нею та органом примусового виконання, є правомірність збереження обтяження нерухомого майна, що належить заявниці, та спосіб, у якій її права як колишнього учасника виконавчого провадження (боржника), підлягають поновленню.

Арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, розглядається за правилами розділу VІІ ЦПК.

Вимоги ОСОБА_2 , порушені у скарзі, а саме визнання неправомірною бездіяльність та зняття арешту з нерухомого майна, ґрунтуються на правах учасника (колишнього) виконавчого провадження.

Право власності ОСОБА_2 на спірну ділянку ніким не оспорюється.

Отже, обраний ОСОБА_2 спосіб поновлення її прав, а саме звернення зі скаргою в порядку глави VІІ ЦПК, є ефективним, відповідає характеру правовідносин та суті порушень.

Така правова позиція за аналогічних правовідносин викладена у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справа № 607/3894/17 (провадження № 61-34202св18).

Відповідно до статті 448 ЦПК скарга на рішення, дії або бездіяльність виконавця подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Проте, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що ОСОБА_2 звернулась до Центрального суду м. Миколаєва, який розглядав спір, зі скаргою в порядку глави VІІ ЦПК, а не з позовом в порядку статті 59 Закону «Про виконавче провадження».

При цьому вимоги заявниці щодо зняття арешту з нерухомого майна автоматично не перетворюють її звернення на позов, підсудність якого має визначатись за правилами виключної підсудності за статтею 30 ЦПК.

Оскільки суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального законодавства, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням матеріалів скарги ОСОБА_2 до того ж суду для подальшого розгляду.

Керуючись статтями 374, 376, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Рудь Ольги Анатоліївни задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2021 року скасувати, а матеріали скарги направити до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню не рпідлягає.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

---------------------------------

повну постанову складено 1 липня 2021 року