Справа № 127/1347/21
Провадження № 22-ц/801/1387/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин С. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Панасюка О. С.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Волошина С. В. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб,

у цивільній справі № 127/1347/21 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У січні 2021 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «Акцент-Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.08.2018 відповідач приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила своїм підписом у Анкеті-Заяві згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір. АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 кредитні кошти. Однак, відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, що призвело до виникнення заборгованості. Викладене стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом, в якому він просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 24 386,12 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 17 688,60 гривень, заборгованості за відсотками в розмірі 6 647,52 гривень, штрафу в розмірі 50,00 гривень, а також понесені судові витрати у справі в розмірі 2 102 грн.

Рішенням Вінницького міського Вінницької області від 06 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №SAMABWFC2 від 20.08.2018 в розмірі 17 688,60 гривень (заборгованість за тілом кредиту).

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не може свідчити про погодження сторонами основних умов кредитування (зокрема щодо процентної ставки та неустойки (штрафних санкцій)). Разом з тим, зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору від 20.08.2018 у вигляді заяви-анкети вбачається, що він не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, які підлягають захисту шляхом стягнення з боржника фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача сума непогашеного тіла кредиту в розмірі 17 688,60 гривень.

В апеляційній скарзі позивач АТ «Акцент-Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафу, чим допустив грубе порушення норм матеріального права та умов кредитного договору. Зокрема, відмовивши у стягненні відсотків за користування кредитними коштами, не врахував характер укладеного між сторонами спору договору та не взяв до уваги зміст підписаного відповідачем Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

Відповідач ОСОБА_1 впродовж встановленого апеляційним судом строку подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, посилаюсь на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7, частини першої статті 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення, з таких підстав

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції частково не відповідає зазначеним вимогам.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

20.08.2018 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с.7).

Згідно з інформацією, викладеною у даній заяві, ОСОБА_1 підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, правилами використання, основними умовами обслуговування та кредитування, розміщеними на рекламному буклеті, становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодилася з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг погодилася отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.а-bank.ua, зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку www.а-bank.ua. Умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту роз`яснено і зрозуміло, рекламний буклет з тарифами і правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування отримано.

Банк, звертаючись до суду з позовом, надав анкету - заяву від 20.08.2018 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк, Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», які підписані відповідачем, розрахунок заборгованості за кредитним договором №SAMABWFC2 від 20.08.2018 (станом на 30.12.2020), а також витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщенні на сайті https://a-bank.com.ua/terms, в розділі «Умови та правила», Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна GOLD».

Відповідно до наданого банком розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 30.12.2020 становить 24 386,12 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 17 688,60 гривень, заборгованості за відсотками в розмірі 6 647,52 гривень, штрафу в розмірі 50,00 гривень (а.с.6).

За встановлених обставин місцевий суд дійшов висновку, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Крім того, які саме умови містились в так званому «рекламному буклеті», з якими погодилася відповідач, суду не відомо, з представлених матеріалів вказаних обставин встановити не можливо. Відповідно не можливо встановити чи порушувались відповідачем ці умови, якими правами та обов`язками наділялись сторони за вказаним договором.

Також судом взято до уваги, що Паспорт споживчого кредиту, наданий Банком як доказ, містить зауваження, що інформація, яка зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною лише до 01 січня 2019 року. Більш того, зі змісту цього Паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Отже суд першої інстанції вважає, що саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг за викладених умов, не може свідчити про погодження сторонами основних умов кредитування (зокрема щодо процентної ставки та неустойки (штрафних санкцій)).

Відповідно підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами та штрафу, місцевий суд не вбачає, відтак дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 6 647,52 гривень та штрафу в сумі 50,00 гривень.

Колегія суддів не може повністю погодитись із таким висновком суду першої інстанції, так як він не відповідає дійсним обставинам справи і зроблений з неправильним застосування норм матеріального права з огляду на таке.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Між сторонами у справі виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв?язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З урахуванням встановлених у справі обставин та наведених норм права, судом першої інстанції зроблено висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача кредитних коштів за тілом кредиту, і в цій частині рішення суду сторонами не оскаржується, тоді як згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно в цій частині законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції не є предметом перевірки.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом, то висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог є помилковим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами підписано анкету-заяву від 20.08.2018, позивачем подано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який 20.08.2018 також підписаний відповідачем і який містить погоджену між сторонами процентну ставку, а також процентну ставку за порушення зобов`язання, тобто відсоткову ставку з нарахування відсотків за простроченим тілом кредиту.

Щодо зазначеної в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» дати актуальної інформації : до 01.01.2019, то вказаний паспорт оформлено у відповідності до Додатку №1 до Закону України «Про споживче кредитування», і строк кредиту зазначається у розділі 2 «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» підрозділі «Строк кредитування» де зазначено строком кредитування 240 місяців.

При цьому розділ 7 Паспорту «Інші важливі аспекти» підрозділ «Дата надання інформації» містить дату, до якої, відповідно до статті 643 ЦК України, кредитор повинен був отримати відповідь згоду на дані умови кредитування (акцепт) від позичальника, і навіть якщо він її отримав із запізненням, то це не має значення, якщо Банк з цим погоджується.

Встановивши наявність підстав для стягнення простроченого тіла кредиту, суд першої інстанції помилково вважав, що позивачем не доведено, що позичальник підписав документ, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів, як проценти.

Як вбачається з паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» в ньому викладена інформація стосовно фіксованої базової процентної ставки в розмірі 46,8% річних для картки "Універсальна" та в розмірі 44,4% річних для картки «Універсальна Gold»; а також щодо встановленої збільшеної відсоткової ставки на суму загальної заборгованості в розмірі 7,8% на місяць для картки "Універсальна» та в розмірі 7,4% на місяць для картки «Універсальна Gold», при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту.

Проте у паспорті споживчого кредиту відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді штрафу за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а тому вимоги Банку в цій частині є недоведеними.

Тобто, такі позовні вимоги Банку як стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими за простроченим тілом кредиту ґрунтуються на підставах саме узгодженої між сторонами умови, викладеної у паспорті споживчого кредиту, в зв`язку з чим вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами в розмірі 6 647,52 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Підписавши паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», позичальник відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодила такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.

Вказане не враховано судом першої інстанцій під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості по процентам, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків.

До аналогічного висновку дійшов суд в постанові Верховного Суду в постанові від 26.02.2020 у справі № 355/1091/17.

Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Відповідно до пункту 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та розподілу судових витрат необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором від 20.08.2018 станом на 30.12.2020, а саме: 6 647 грн 52 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в силу положень статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» слід стягнути суму сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 5 495 грн 44 коп.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

постановив :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, а також розподілу судових витрат - скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Батумська, 11) заборгованість за кредитним договором №SAMABWFC2 від 20.08.2018 станом на 30.12.2020, а саме: 6 647 (шість тисяч шістсот сорок сім) грн 52 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 5 495 (п`ять тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн 44 коп. судових витрат пов`язаних із розглядом справи.

В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 липня 2021 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

О. С. Панасюк