ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/9073/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Сердюковій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вказана справа.

З 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким викладено у новій редакції, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс України України.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов`язань за кредитним договором та його умов.

Також таким позивачем вдруге поспіль подана заява про відкладення розгляду справи із підстав надання додаткових пояснень.

Зважаючи, що суд вже задовольняв клопотання позивача, подане на призначене судове засідання 07.04.2021 року, позивачем надані додаткові пояснення, підстав для повторного відкладення розгляду справи за клопотанням позивача не вбачає.

Представником відповідача ОСОБА_2 , діючою на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 26.03.2021 року, до суду подано клопотання від 29 червня 2021 року про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України з підстав набуття рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року у справі за позовом АТКБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким у задвоволенні позовних вимог відмовлено. Вважає, що такий позов аналогічний позовним вимогам, який розглядається цим судом, за тим самим договором, а саме від 04.04.2013 року.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали цивільної справи, зміст рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року у справі за позовом АТКБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким у задововоленні позовних вимог відмовлено, вважає закрити провадженя по справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року, яке набуло чинності, у справі за позовом АТКБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04.04.2013 року, у задововоленні позовних вимог відмовлено.

У провадженні цього суду також перебуває справа за позовом АТКБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04.04.2013 року, тобто між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами(п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України).

Вирішуючи клопотання відповідача про коменсацію 15 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу за наслідком закриття провадження по справі, суд застосовує положення ч.5 ст. 142 ЦПК України з урахуванням ст.ст. 137, 141, 142 ЦПК України, у межах понесених витрат таким відповідачем в сумі 4 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною квитанцією від 25.03.2021 року (а.с. 69).

Вимога ж відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу в решті суми - 11 000 грн. 00 коп., яка ним наразі не понесена, зважаючи на положення ч.4, ч.5 ст. 137, п. 2 ч.3 ст. 141 ЦПК України, не підлягає задоволенню, враховуючи не співмірність із понесеною сумою витрат на правову допомогу із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Так, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України).

За результатами розгляду справи, відповідно до п. 2 ч.2 ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, серед іншого - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України).

Окрім того, відповідно до п. 2 ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на зазначені процесуальні норми, з урахуванням принципу співмірності понесених позивачем витрат на правову допомогу до складності справи, та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, не обгрутнованості випрат, що будуть понесені, вважає за необхідне таку заяву задовольнити частково.

Європейський суд з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначив підхід вислітлений у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95).

Хоча чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід враховувати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На підставі вищенаведеного та п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, керуючись п.3 ч.1 ст. 255, ст.ст.137, 141, 142, 353 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд -

УХВАЛИВ

Провадження по справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - закрити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк», код ЄДРПОУ - 14360570, на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платників податків - НОМЕР_1 , - 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 (нуль) коп. - понесених витрат на правову допомогу.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ч.2 ст. 256 ЦПК України).

Ухвала підлягає оскарженню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: