Справа № 591/6865/19
Провадження № 2/591/230/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Чмуневич М.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Рубан О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення частини грошових коштів за договором позики в порядку регресу, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 та свої вимоги мотивує тим, що з 2000 року по 2015 рік він перебував у шлюбі з відповідачкою. У період сумісного проживання за спільні кошти вони придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується кредитним договором № 503 від 28 вересня 2005 року, укладеним між Сумським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжного житлового будівництва» та сім`єю, в особі ОСОБА_2 , згідно якого було надано прямий адресний (цільовий) кредит у сумі 119383,00 гривні строком повернення 120 кварталів з дати укладення кредитного договору.

Крім того, за час спільного проживання сторонами було придбано автомобіль GEELY CK NORMA CBU, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який 11 липня 2012 року Територіальним сервісним центром було зареєстровано на ім`я позивача. Автомобіль було придбано у кредит з укладенням кредитного договору № 910.16422 від 13 липня 2012 року між позивачем та ПАТ «Ідея Банк».

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми, ухваленим 08 листопада 2017 року у цивільній справі № 591/6465/15-ц квартиру було визнано їх з відповідачкою спільною сумісною власністю і на цій підставі за ОСОБА_3 визнано право власності на Ѕ частку двокімнатної квартири площею 62,4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності на іншу Ѕ частку було визнано за позивачем. Крім того, даним рішенням суд визнав сторін солідарними боржниками по сплаті кредитних зобов`язань за кредитним договором № 503 від 28 вересня 2005 року, укладеним між Сумським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та позивачем, в сумі 13625 грн. 05 коп..

За весь час спільного проживання відповідачка ніде не працювала і жодних доходів не отримувала. Єдиним джерелом нашого з нею існування була заробітна плата позивача.

Під час спільного проживання з відповідачкою у шлюбі, через недостатність грошей для виконання своїх зобов`язань за кредитним договором № 503 від 28 вересня 2005 року та з метою якнайшвидшого розрахунку за спільне житло, позивач 24 липня 2014 року позичив у свого батька ОСОБА_4 80000,00 гривень, що в еквівалентному відношення на той час складало 10 000 доларів США.

На підтвердження укладення договору позики 26 липня 2014 року позивачем була складена розписка, згідно якої він зобов`язався повернути борг у строк до 01 січня 2015 року. Грошові кошти батько знімав зі свого карткового рахунку і надавав позивачу частинами: 24 липня 2014 року - 50 000 грн.; 26 липня 2014 року - 30 000 грн. за п`ять транзакцій, що підтверджується випискою з його карткового рахунку за період з 01 липня 2014 року по 30 липня 2014 року.

Одразу ж після отримання вищевказаних грошових коштів, 24 липня 2014 року (в четвер) в рахунок погашення кредиту за автомобіль за кредитним договором № 910.16422 від 13 липня 2012 року позивач вніс 32 812 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку з 13 липня 2012 року по 27 жовтня 2019 року, наданою ПАТ «Ідея Банк».

Решту коштів в сумі 45 000 грн. 28 липня 2014 року (в понеділок після вихідних днів) позивач вніс в рахунок погашення кредиту за квартиру за кредитним договором № 503 від 28 вересня 2005 року. Вищевказане підтверджується додатком до Акту про виконання зобов`язань за кредитною угодою (договором) від 28 березня 2019 року - карткою позичальника з обліку повернення кредиту.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми, ухваленим 08 травня 2018 року у цивільній справі № 591/5204/17 позов ОСОБА_4 до позивача було задоволено та стягнуто з позивача на його користь 80000 грн. заборгованості за договором позики, укладення якого підтверджено вищезазначеною розпискою. Відповідачка була залучено до участі в даній справі як третя особа без самостійних вимог.

Для примусового виконання вищевказаного рішення судом 14 червня 2018 року було видано виконавчий лист, однак, позивач виконав рішення суду добровільно та 11 жовтня 2019 року сплатив на картковий рахунок стягувача ОСОБА_4 80 000 грн. Даний факт підтверджується квитанцією № 116/2373-4 від 11 жовтня 2019 року.

Договір позики грошових коштів було укладено позивачем в інтересах сім`ї, оскільки отримана на його підставі сума 80 000,00 грн. повністю була витрачена на виконання їх з відповідачкою кредитних зобов`язань, які виникли з метою придбання у спільну власність квартири та автомобіля. Той факт, що позичені кошти були витрачені в інтересах сім`ї підтверджується:

- метою позики 80 000 грн., що вказана у розписці від 26 липня 2014 року (на погашення кредиту за автомобіль та квартиру);

- внесення позивачем позичених грошових коштів в рахунок погашення кредитних зобов`язань за кредитним договором №503 від 28 вересня 2005 року та за кредитним договором № 910.16422 від 13 липня 2012 року;

- визнанням судовими рішеннями Зарічного районного суду м. Суми квартири та автомобіля їх з відповідачкою спільною сумісною власністю та визнання за ОСОБА_3 права власності на Ѕ частку квартири, а також стягнення на її користь половина вартості автомобіля;

- визнання позивачки та відповідачки солідарними боржниками по сплаті кредитних зобов`язань за кредитним договором №503 від 28 вересня 2005 року відповідно до рішення Зарічного районного суду м. Суми ухваленого 08 листопада 2017 року у цивільній справі № 591/6465/15-ц;

- встановленням у рішенні Зарічного районного суду м. Суми, ухваленим 08 травня 2018 року у цивільній справі № 591/5204/17, факту наявності боргових зобов`язань за договором позики, які виникли за час їх з відповідачкою шлюбу у відповідності до договору позики, укладеного між позивачем і ОСОБА_4 з ціною 80 000 гривень.

Розподіл грошових зобов`язань за укладеним позивачем договором позики не був предметом розгляду ні в цивільній справі № 591/6465/15-ц, ні в цивільній справі № 591/5204/17, оскільки позов з даними позовними вимогами до відповідачки не заявлявся. Крім того судами при ухваленні рішень у інших цивільних справах, де сторони були учасниками, не встановлювалися будь-які преюдиційні факти щодо вищевикладених правовідносин. Відповідачка також не заявляла позову про визначення недійсним укладеного мною договору позики.

Відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Основне зобов`язання мною було виконано лише 11 жовтня 2019 року, а тому строк позовної давності за вимогами даного позову розпочався лише з вищевказаної дати.

Остаточно уточнивши свої позовні вимоги 09 березня 2021 року позивач просить суд стягнути з відповідачки його користь 44523 грн. 77 коп., з яких 40000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування половини витрат сплачених позивачем за договором позики, 1726 грн. 00 коп. розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми та 2797 грн. 77 коп. розрахунок суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 листопада 2019 року відкрито провадження по справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 27 січня 2020 року о 08 год. 30 хв.

27 січня 2020 року протокольною ухвалою суду в зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі підготовче судове засідання відкладено до 22 квітня 2020 року о 13 год. 10 хв.

22 квітня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено до 19 червня 2020 року за клопотанням представника відповідача.

19 червня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено до 26 серпня 2020 року за клопотанням представника відповідача.

Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми № 328 від 02 липня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 липня 2020 року справа за вказаним позовом прийнята до провадження судді Сидоренко А.П. з призначенням підготовчого судового засідання 03 листопада 2020 року.

03 листопада 2020 року протокольною ухвалою головуючого підготовче судове засідання відкладено на 09 лютого 2021 року за клопотанням представника відповідача.

09 лютого 2021 року справу слуханням відкладено на 19 березня 2021 року в зв`язку з зайнятістю головуючого в розгляді кримінальної справи.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 березня 2021 року закрите підготовче провадження у справі за вказаним позовом з призначенням справи для розгляду по суті на 15 год. 00 хв. 12 липня 2021 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, представник відповідачки заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Позивач та відповідачка в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши думку учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 29 вересня 2000 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вступили в шлюб, який було розірвано відповідно до рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 червня 2015 року (а.с.9).

Відповідно до умов кредитного договору № 503 від 28 вересня 2015 року ОСОБА_2 було надано прямий адресний (цільовий) кредит у сумі 119383,00 грн. строком повернення 120 кварталів з дати укладення кредитного договору для придбання житла за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10-12).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13 березня 2007 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 13-14).

Відповідно до договору іпотеки квартири, збудованої за рахунок коштів пільгового довготермінового кредиту від 04 квітня 2007 року квартира АДРЕСА_1 є предметом іпотеки (а.с 15-17).

Відповідно до картки позичальника з обліку повернення кредиту ОСОБА_2 встановлено погашення кредиту, зокрема 28 липня 2014 року внесено грошові кошти в розмірі 45000 грн. 00 коп. (а.с.17 зворот).

Кредитним договором № 910.16422 від 13 липня 2021 року підтверджено придбання автомобіля GEELY CK NORMA CBU, 2012 року випуску сірого кольору, д.н. НОМЕР_1 в кредит (а.с.18).

Випискою з рахунку ОСОБА_2 встановлено строки погашення кредитних зобов`язань за придбання автомобіля, зокрема 24 липня 2021 року внесено грошові кошти в сумі 32812 грн. 32 коп. а.с.19).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 листопада 2017 року у справі № 591/6456/15-ц визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та визнано солідарними боржниками по сплаті кредитних зобов`язань за кредитним договором №503 від 28 вересня 2005 року (а.с.20-21).

Відповідно до розписки від 24 липня 2014 року ОСОБА_2 взяв в борг у свого батька ОСОБА_4 80000 грн. 00 коп., що складає на день позики 10000 дол. США на погашення кредиту автомобіля та квартири. Зобов`язується віддати вказаний борг до 01 січня 2015 року (а.с. 29).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 травня 2018 року у справі № 591/5204/17 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в сумі 80 000,00 грн. (а.с.22-23).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 травня 2019 року у справі № 591/3924/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 48140 грн. 00 коп. грошової компенсації вартості відчуженого майна автомобіля GEELY CK NORMA CBU, 2012 року випуску сірого кольору, д.н. НОМЕР_1 (а.с.24-26).

Постановою Сумського апеляційного суду від 23 липня 2019 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 травня 2019 року залишено без змін ( а.с.27-28).

Відповідно до статті 60 СК України набуте під час шлюбу, належить чоловікові та жінці на праві спільної сумісної власності.

Згідно з частиною першою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 4 статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 19 червня 2013 року у справі № 6-55ц13, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 травня 2018 року у справі № 591/5204/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу, судом не взято до уваги посилання позивача та відповідача в зазначеній справі на те, що кошти позичені саме для виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договорами укладених в інтересах сім`ї.

Зазначеним рішенням також встановлено, що суду не надано доказів на підтвердження того, що договір позики було укладено саме для погашення кредитів виплачених позивачем та відповідачем, як й не надано жодних доказів використання отриманих коштів за договором позики в сумі 80000 дол. США в інтересах сім`ї відповідача.

ОСОБА_3 у категоричній формі заперечила той факт, що вказані кошти використовувалися в інтересах її сім`ї та зазначила, що їй взагалі не було відомо про укладення такого договору позики, а про його наявність їй стало відомо лише під час розгляду судом спору між нею та ОСОБА_2 з приводу поділу майна подружжя (а.с. 22-23).

При розгляді цієї справи відповідачкою також заперечується факт її обізнаності про укладення позивачем договору позики та представником відповідачки вказувалось, що про розписку стало відомо у 2016 році при ознайомленні з матеріалами справи про поділ майна подружжя. При цьому кошти за кредитними договорами сплачувались позивачем, відповідачка не була обізнана щодо їх розміру, проте такі кредити були необтяжливими, погашалися згідно графіку і необхідності в запозиченні коштів для їх погашення не було.

З огляду на встановлені рішенням суду у справі № 591/5204/17 обставини, а також з урахуванням відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зобов`язання за договором позики є спільними зобов`язаннями подружжя, а майно, яке було поділене між подружжям, було придбано за позичені кошти, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачки 40000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування половини витрат сплачених позивачем за договором позики.

Враховуючи те, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки трьох процентів річних від простроченої суми та суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення є похідними від вимоги про стягнення половити витрат сплачених за договором позики, в задоволенні яких судом прийнято рішення відмовити, такі позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

За вказаних обставин, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення частини грошових коштів за договором позики в порядку регресу необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення частини грошових коштів за договором позики в порядку регресу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення виготовлене 22 липня 2021 року.

Суддя А.П.Сидоренко