КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13липня 2021 року місто Київ.

Справа 756/4013/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8698/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Желепи О.В.

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі Міщенко Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року ( у складі судді Жука М.В., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

в справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-6» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ЖБК «Академічний-6» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позову ЖБК «Академічний-6» посилається на те, що надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 , забезпечує управління та утримання житловим будинком, виконує договірні зобов`язання, забезпечує дотримання інтересів всіх членів кооперативу. ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 , в якій окрім неї проживає ще одна особа, яка користуються усіма комунальними послугами, проте оплату за спожиті житлово-комунальні послуги не вносить в повному обсязі за кількістю проживаючих у квартирі, у зв`язку із чим утворилася заборгованість за період з 01.03.2017 року по 01.03.2020 року.

Оскільки ОСОБА_2 не здійснює оплату за надані житлово-комунальні послуги в повному обсязі, ЖБК «Академічний-6», просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_2 28 532 грн. 60 коп. заборгованості, 2 201 грн. 73 коп. інфляційних втрат, 1 202 грн. 00 коп. три відсотки річних та 13 191 грн. 68 коп. пені.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-6» (зареєстроване місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, АДРЕСА_3, ) 28 532 грн. 60 коп. заборгованості, 2 201 грн. 73 коп. інфляційних втрат, 1 202 грн. 00 коп. три відсотки річних, та 1 500 грн. 00 коп. судового збору, а всього 33 436 (тридцять три тисячі чотириста тридцять шість) грн. 33 коп.

В решті вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішенням, 23.04.2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Вказує на те, що оскаржуване рішення суду є необґрунтованим у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та неповним з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Посилається на те , що акти складені ЖБК є по суті нікчемними, не тягнуть жодних юридичних наслідків, оскільки складені з порушенням законодавства, з їх змісту неможливо встановити повноваження підписантів актів, яким документом такі повноваження надані, хто ці особи, яким чином підтверджено їх членство у кооперативі, чи допускала відповідач у своє помешкання представників ЖБК для складання актів протягом трьох років щомісячно, чи мала вона можливість надати свої пояснення та заперечення з приводу викладених в акті обставин, чи можуть ці обставини підтвердити свідки, сусіди тощо.

Вказує на те, що судом не досліджувались розрахунки, надані позивачем. Як свідчать квитанції на оплату за 2017 -2020 роки, виставлені для оплати ЖБК, які знаходяться у матеріалах судової справи, апелянту протягом трьох років нараховувалась плата за холодне водопостачання та водовідведення в обсязі 11 куб.м.

Зазначає, що відповідно до затвердженого розпорядженням КМДА від 16.06.2015 року № 579 на одну особу припадає - холодної води - 4,5 куб. м на місяць, а гарячої - 3 куб. м на місяць. Враховуючи, що апелянт проживає одна, з наданих позивачем квитанцій та розрахунків боргу неможливо встановити, який тариф на холодне постачання та водовідведення застосовано при нарахуванні оплати за три роки, аналогічна ситуація з гарячим водопостачання та водовідведенням.

В тексті апеляційної скарги є посилдання також на практику Європейського суду з прав людини де сформувано сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд про її задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у ній.

Представник позивача Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-6» у судовому засіданні 29 червня 2021 року просила апеляційну скаргу залишити без задоволення. Судове засідання 13 липня 2021 року просила провести без участі представника з урахуванням наданих письмових пояснень, в яких зазначено про допустимість та належність поданих позивачем доказів та правомірне нарахування заборгованості в розмірі визначеному судом першої інстанції.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності нез`явившихся осіб з урахуванням вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає розгляду даної справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд вважав встановлені такі обставини.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27.04.2001 року, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_4 (а.с. 134-135).

Відповідно до змісту виписки із протоколу № 1 зборів членів (уповноважених) ЖБК «Акедемічний-6», які були проведені шляхом попереднього розповсюдження листів інформації, обговорення та опитування, де в рішення зазначена графа особистого підпису «згоден» чи «не згоден» від 01.02.2015 року прийнято рішення про проведення перерахунків за опалення за попередній період у зв`язку із постійною заборгованістю ЖБК «Академічний-6» перед виконавцями послуг (ПАТ «Київенерго») в результаті заборгованості окремих мешканців будинку перед ЖБК; на даний час квартирні лічильники ХВ та ГВП встановлено в 108 квартирах, що складає 75% житла; різницю в показниках споживання по загальному лічильнику та сумі квартирних лічильників розподілити пропорційно фактично мешкаючим у кожній квартирі, а не тільки зареєстрованим; затвердження тарифів на обслуговування будинку та прибудинкової території: 2.57 грн./м.кв - 1 поверх, 3.34 грн./м.кв - 2-9 поверх; після затвердження відповідних тарифів вирішити питання про необхідність укладення договорів (за бажанням мешканців) для надання житлово-комунальних послуг з кожним членом ЖБК або відповідальним квартиронаймачем та ЖБК «Академічний-6».

Крім того, на цих зборах членів (уповноважених) ЖБК «Акедемічний-6» прийнято рішення згідно вимог чинного законодавства укласти договори співпраці ЖБК «Академічний-6» та індивідуальні договори з мешканцями на надання пологу з КП «Київтеплоенерго» та ПрАТ «Київводоканал»; затвердити витрати по управлінню багатоквартирним будинком та вивезенню сміття з 01.01.2019 року на рівні: управління багатоквартирним будинком - 3.94 грн./м.кв, вивезення сміття - 0.56 грн./м.кв. - 1 поверх, управління багатоквартирним будинком - 5.44 грн./м.кв, вивезення сміття - 0.56 грн./м.кв. - 2-9 поверхи; вжити невідкладних заходів до мешканців по відшкодуванню існуючих заборгованостей ЖБК «Академічний-6» перед ПАТ «Київенерго» та ПрАТ «Київводоканал» за рішенням судів, включивши всі нарахування, штрафи, судові витрати, послуги юристів, отримані ЖБК, в судові позиви до боржників, за рахунок яких заборгованості і виникли; в подальшому активно проводити такі ж дії, нараховуючи, окрім прямих боргів, штрафи, пені згідно діючого законодавства.

За для забезпечення надання житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , ЖБК «Акедемічний-6» укладено ряд договорів, а саме: договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 23-0364 від 27.04.2000 року, договір на послуги водопостачання та водовідведення № 8483/4-12 від 22.09.2000 року, додаткову угоду до договору від 18.06.1998 року № 12124 (о/р 3412124) про постачання електричної енергії від 01.10.2008 року, договір на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) № 896-Ж-13 від 01.04.2013 року, договір № 00100 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води від 01.05.2015 року, договір № 4913 від 03.01.2015 року, договір № 8/18 на технічне обслуговування ліфтів від 01.08.2018 року, додаткові угоди № 1, № 2 до договору № 8/18 від 01.08.2018 року на технічне обслуговування ліфтів, додаткову угоду до договору № 896-Ж-13 від 31.08.2018 року, договір № 82 на проведення інформаційно-технічних послуг від 01.10.2018 року, договір № 00100 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води від 15.11.2018 року, договір № 230364 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 08.10.2018 року, додаткову угоду до договору від 08.10.2018 року № 230364 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 11.08.2020 року, додаткову угоду до договору № 896-Ж-13 від 04.01.2019 року, договір № 442/19 на технічне обслуговування ліфтів від 01.10.2019 року, договір № 125 на проведення інформаційно-технічних послуг від 01.10.2020 року, договір № 2903 від січня 2021 року.

Згідно актів ЖБК «Академічний-6» від 20.05.2011 року, 10.02.2018 року, 20.12.2018 року, 04.03.2019 року, 01.03.2020 року, в квартирі АДРЕСА_4 , з моменту заселення (2001 р.) постійно проживають ОСОБА_2 (зареєстрована особа) та незареєстрований громадянин чоловічої статті.

Заборгованість ОСОБА_2 за період з березня 2017 року по січень 2020 року за комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_4 , з урахуванням часткових оплат у період з травня 2016 року по січень 2020 року, становить: 28 532 грн. 60 коп., з яких 4 103 грн. 52 коп. - квартплата, 3 950 грн. 32 коп. - холодне водопостачання та водовідведення, 10 618 грн. 89 коп. - гаряче водопостачання та водовідведення, 9 637 грн. 12 коп. опалення, 222 грн. 75 коп. - вивіз сміття.

Крім того, з наданого позивачем розрахунку суми заборгованості вбачається, що за період з 01.03.2017 року по 01.03.2020 року інфляційні втрати склали - 2 201 грн. 73 коп., а три проценти річних - 1 202 грн. 00 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-6», суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 зобов`язання з оплати за надані житлово-комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території не виконувала, за опалення, гаряче та холодне водопостачання також сплачувала не в повному обсязі.В квартирі разом з ОСОБА_2 постійно проживає іще одна особа чоловічої статі, а тому позивач правомірно проводив нарахування за гарячу та холодну воду з урахуванням вказаної особи. Розмір заборгованості становить 28 532 грн. 60 коп., інфляційні втрати у сумі 2 201 грн. 73 коп. та 1 202 грн. 00 коп. - три проценти річних.

Колегія суддів з таким висновком погодитись в повній мірі не може, з огляду на те, що ті обставини справи, які суд вважав встановленими є недоведеними.

Відповідно до положень ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно зі ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення ст.322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Положеннями ст.ст.20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості.

Із зазначених положень закону випливає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що хоча у ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказаний правовий висновок є незмінним.

Отже, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 грудня 2020 року у справі №761/48615/18-ц (провадження №61-14819св20).

Відповідно до змісту ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями ч.1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до приписів ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як зазначалось вище, За для забезпечення надання житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , ЖБК «Акедемічний-6» укладено ряд договорів, а саме: договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 23-0364 від 27.04.2000 року, договір на послуги водопостачання та водовідведення № 8483/4-12 від 22.09.2000 року, додаткову угоду до договору від 18.06.1998 року № 12124 (о/р 3412124) про постачання електричної енергії від 01.10.2008 року, договір на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) № 896-Ж-13 від 01.04.2013 року, договір № 00100 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води від 01.05.2015 року, договір № 4913 від 03.01.2015 року, договір № 8/18 на технічне обслуговування ліфтів від 01.08.2018 року, додаткові угоди № 1, № 2 до договору № 8/18 від 01.08.2018 року на технічне обслуговування ліфтів, додаткову угоду до договору № 896-Ж-13 від 31.08.2018 року, договір № 82 на проведення інформаційно-технічних послуг від 01.10.2018 року, договір № 00100 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води від 15.11.2018 року, договір № 230364 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 08.10.2018 року, додаткову угоду до договору від 08.10.2018 року № 230364 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 11.08.2020 року, додаткову угоду до договору № 896-Ж-13 від 04.01.2019 року, договір № 442/19 на технічне обслуговування ліфтів від 01.10.2019 року, договір № 125 на проведення інформаційно-технічних послуг від 01.10.2020 року, договір № 2903 від січня 2021 року.

Доказів того, що ЖБК «Акедемічний-6» не надавало житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач, або надає такі послуги у меншому обсязі, відповідач суду не надала, що є її процесуальним обов`язком відповідно до вимог ст.81 ЦПК України. Не містять таких доказів і матеріали справи.

Також у справі відсутні докази, що ОСОБА_2 відмовлялась від послуг з утримання будинку, які надає ЖБК «Акедемічний-6» та від комунальних послуг, що надавали інші організації, та опалата яких проводилась через позивача за укладеними ним договлорами.

Отже висновок суду про те, що позивач має право на стягнення заборгованості за житлово- комунальні послуги та послуги з утримання будинку відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Разом з тим, присуджуючи до стягнення заборгованість, у визначеному позивачем розмірі, суд першої інстанції, належним чином не перевірив доводи відповідача та надані позивачем докази на підтвердження тієї обставини, що у квартирі відповідача проживає дві особи, а тому борг за гаряче та холодне водопостачання за спірний період позивачем нараховувався на дві особи, оскільки квартира відповідача не обладнана лічильником.

Колегія суддів, вважає, що надані акти ЖБК «Академічний-6» від 20.05.2011 року, 10.02.2018 року, 20.12.2018 року, 04.03.2019 року, 01.03.2020 року, в квартирі АДРЕСА_4 , відповідно до яких з моменту заселення (2001 р.) постійно проживають ОСОБА_2 (зареєстрована особа) та незареєстрований громадянин чоловічої статті, є неналежними доказами на підтвердження факту проживання у спірний період двох осіб. Так, в акті, що складався в 2011 році,в лютому та грудні 2018 року та в березні 2019 та 2020 року можуть бути зазначені лише факти проживання чи не проживання конкретної особи на момент їх складання. З актів не вбачається, хто і коли обстежував житлове приміщення позивача і які факти були встановлені. Фактично в актах зазначено про проживання в квартирі відповідача чоловіка з моменту заселення квартири. За відсутності клопотання позивача про допит свідків, які такі акти підписали, обставини викладені в актах щодо постійного проживання двох осіб є неналежними доказами. В актах фактично відображено не обставини встановлені під час обстеження квартири відповідача, а обставини, які відомі особам, які їх підписали, в силу виконання ними своїх посадових обов`язків та в силу того, що вони були очевидцями певних обставин, тобто фактично це письмові пояснення, які без попередження осіб про кримінальну відповідальність за надання суду завідомо неправдивих показань, не можуть визнаватись належними доказами в розумінні ЦПК України.

Відповідач на спростування таких доказів надала суду, належним чином оформлені довідки, з яких вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постійно проживають та зареєстровані в кв. АДРЕСА_5 , де відповідно і користуються житлово-комунальними послугами.

Крім того, посилаючись на фактичне проживання в квартирі власника іншої особи, з метою нарахування на вказану особу плати за гарячу та холодну воду, позивач зобов`язаний був вказати вказану особу в позові як третю особу, так як стягнення з власника заборгованості з урахуванням, проживання такої особи, може впливати на права цієї особи, оскільки відповідно до закону власник має право звертатись до членів сім`ї з позовом про стягнення з останніх витрат, які понесла власник , саме з огляду на користування членами родини житловим приміщенням власника. З поданих позивачем актів таку особу ідентифікувати неможливо, зазначено лише особа чоловічої статі. Оскільки відповідач, заперечувала проти факту постійного проживання з нею будь-кого з членів родини, суд першої інстанції ухваливши рішення про стягнення заборгованості , нарахованої з урахуванням проживання невстановленої особи, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права, а також за недоведеності тих обставин, які суд вважав доведеними.

З наданого позивачем на вимогу апеляційного суду розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2017 року по 01.02.2020 року, борг відповідача становить 16767 грн. 55 коп.; 1276 грн 03 коп. - інфляційні втрати; 631,00 грн. - 3% річних.

Ознайомившись з новим розрахунком наданим позивачем, відповідач на його спростування свого контр розрахунку не надала, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що правомірно нарахованою є заборгованість , вказана в розрахунку, наданому апеляційному суду в якому за гаряче та холодне водопостачання борг обраховано з врахуванням проживання в квартирі однієї особи відповідача.

Проте суд першої інстанції, у порушення вимог ст.263 ЦПК України, на наведене уваги не звернув, належним чином не перевірив доводів відповідача та не надав належну оцінку наданим доказам, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність заборгованості у розмірі 28 532 грн. 60 коп.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в частині стягнення основної заборгованості 16767 грн. 55 коп. , 1276 грн. 03 коп. інфляційних втрат, 631 грн. 00 коп. три відсотки річних, а всього 18674 (вісімнадцять тисяч шістсот сімдесят чотири) грн. 58 коп.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням зменшення стягнутої суми заборгованості та часткового задоволення апеляційної скарги , апеляційним судом встановлено, що вимоги позивача, які становили 45 128, 01 грн. задоволені на 41%, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову 861 грн. 82коп., а за подання апеляційної скарги з позивача на користь скаржника необхідно стягнути судовий збір 1327 грн. 50 коп.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.268, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року змінити.

Позовні вимоги Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-6» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- задвольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-6» (зареєстроване місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, АДРЕСА_3, ) 16767 грн. 55 коп. заборгованості, 1276 грн. 03 коп. інфляційних втрат, 631 грн. 00 коп. три відсотки річних, а всього 18674 (вісімнадцять тисяч шістсот сімдесят чотири) грн. 58 коп.

В решті рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-6» (зареєстроване місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, АДРЕСА_3, ) судовий збір за подачу позову у розмірі 861 (вісімсот шістдесят одну ) грн. 82 коп

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-6» (зареєстроване місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, АДРЕСА_3, ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1327 ( одну тисячу двадцять сім ) грн. 50 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 липня 2021 року.

Судді: О.В. Желепа

В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик