ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6591/21 Справа № 210/6825/20 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/6825/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, Приватний виконавець Теличко Володимир Анатолійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Рибіцький Валерій Михайлович, на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року, яке ухвалено суддею Літвіненко Н.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 25 березня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича, Приватного виконавця Теличка Володимира Анатолійовича, третя особа: Комунальний позашкільний навчальний заклад «Центр науково-технічної творчості учнівської молоді Металургійного району» Криворізької міської ради про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що в 20-х числах жовтня 2020 року, під час отримання заробітної плати від бухгалтерії Комунального позашкільного навчального закладу «Центр науково-технічної творчості учнівської молоді Металургійного району» Криворізької міської ради, в якому позивачка працює на посаді методиста, їй стало відомо щодо стягнень з її заробітної плати за виконавчим написом. Позивачка по справі випадково дізналася про стягнення з неї частки заробітної плати в рахунок погашення суми невідомого для неї боргу. Сума боргу стягується з позивачки у Виконавчому проваджені (ВП) №62147065 від 09.10.2020 року на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на підставі Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.10.2020 року, прийнятої Приватним виконавцем Теличком В.А. на підставі Виконавчого напису №8710, виданого 31.08.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. Відповідно до вимог цієї Постанови, визначена загальна сума боргу за виконавчим документом, яка становить суму в розмірі 34 992 грн. 19коп., яка підлягає щомісячному стягненню з доходів позивачки у розмірі 20%. Загальна сума боргу складається з суми основного боргу на користь ТОВ « ФК «Кредит- Капітал» в розмірі 31243,36 грн., а також сума винагороди Приватного виконавця за вчинення виконавчий дій у ВП №62147065 в розмірі 3 748 грн.83 коп.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд: визнати Виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №8710 від 31.08.2020 року, виданий Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В, як такий, що не підлягає виконанню; скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.10.2020 року, прийняту Приватним виконавцем Теличко В.В. у Виконавчому проваджені №62147065, з дати її винесення; зобов`язати повернути (стягнути) грошові кошти з Приватного виконавця Теличка В.В., які були отримані на його розрахунковий рахунок, в розмірі 4965 грн. 48 коп. та у відповідності до вимог ст.1212 ЦК України, є безпідставно набутими; стягнути з ТОВ «ФК «Кредит Капітал» здійснені витрати по сплаті судового збору розгляду даного цивільного спору, в розмірі 2 102,00 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2021 року, у справі №120/6563/20, задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 31.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. зареєстрованого в реєстрі за №8710 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» суми в розмірі 31 243,36 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Заходи забезпечення позову - скасовано.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Рибіцький В.М., просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати Виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №8710 від 31.08.2020 року, виданий Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В, як такий, що не підлягає виконанню; зобов`язати повернути (стягнути) грошові кошти з Приватного виконавця Теличка В.В., які були отримані на його розрахунковий рахунок, в розмірі 4965 грн. 48 коп. та, у відповідності до вимог ст.1212 ЦК України, є безпідставно набутими; стягнути з ТОВ «ФК «Кредит Капітал» здійснені витрати по сплаті судового збору розгляду даного цивільного спору в судах першої та апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом не було розглянуто та не винесено будь-якого процесуального документу по заяві про витребування доказів, що свідчить про уникнення суду від обов`язку повного та всебічного з`ясування обставин даного спору. Судом не враховано позицію позивачки про те, що вона будь-яких кредитних договорів, як і зобов`язань щодо взяття на себе обов`язку фінансових зобов`язань, перед ТОВ «ФК «Кредит Капітал», у тому числі й перед АТ «УкрСиббанк», та будь-яких грошових коштів за Кредитним договором №0 від 24.11.2017 року не брала. Зазначає, що вона є клієнтом АТ «УкрСиббанк», де в неї відкрито картковий рахунок, на який вона отримує щомісяця заробітну плату, та АТ «УкрСиббанк» ніколи не висував до неї претензій щодо наявності заборгованості та не використовував свого права на списання коштів з рахунку. Також, позивачка наполягає на тому, що вона не отримувала повідомлення щодо майнових вимог ТОВ «ФК «Кредит Капітал», оскільки поштова кореспонденція направлялася не за адресою її місця проживання.

Також, зазначає, що Переліком №1172 не передбачено права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі договорів відступлення права вимоги та встановлювати нового кредитора, як стягувача за кредитними зобов`язаннями.

Крім того, вважає, що стягнута заборгованість не може визнаватися безспірною, оскільки відповідно до п. 3.5. Кредитного договору від 21.11.2007 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , визначено термін повернення кредиту - 24.09.2019 року, в стягувач ставить питання про стягнення відсотків за період з 24.06.2019 року по 23.07.2020 року, тобто після спливу строку кредитування, що суперечить правовій позиції Верховного Суду у справі №444/9419/12.

Оскільки, на переконання позивачки, виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, вона має право на повернення коштів, стягнутих на підставі виконавчого напису, у порядку статті 1212 ЦК України.

Крім того, ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Рибіцький В.М., просить суд: зобов`язати надати та витребувати оригінали для огляду в суді, в т.ч. належним чином засвідчені копії письмових доказів, які знаходяться у відповідачів, що безпосередньо стосуються предмету даного цивільному спору, саме:

від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит- Капітал»: (оригінал) Договір №0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 24.11.2017 року, на підставі якого виникли боргові зобов`язання у гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .) перед Банківською, в т.ч. перед Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит- Капітал» ( ), Договір , що був укладений між АТ «УКРСІББАНК» та гр. ОСОБА_1 (Позичальником) на отримання останньою платіжної карти для отримання та /або перерахування банком в безготівковій формі на Картковий рахунок позичальника № НОМЕР_2 , суми кредиту в розмірі 34000,00грн. (вимоги п.3.3. Кредитного договору від 24.11.2017р.), Фінансовий документ Банку (банківська квитанція) про отримання гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) під особистий розпис суми кредиту в розмірі 34000,00грн., в т.ч. банківської кредитної карти на рахунок № НОМЕР_2 , як додаток до умов Кредитного договору, Засвідчена АТ «УКРСІББАНК» виписка з банківського рахунку гр. ОСОБА_2 № НОМЕР_2 із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою банку про непогашення заборгованості, Деталізований розрахунок ( день/місяць) утворення кредитної (боргової) заборгованості (суми основного боргу; прострочення заборгованості по несплаченим відсоткам; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам) гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) під час дії Договору №0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 24.11.2017 року, Банківська квитанція про перерахування грошових коштів ТОВ « Фінансова компанія Кредит- Капітал» () на користь Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. грошових коштів за вчинення Виконавчого напису №8710 від 31.08.2020р., Доказ належного повідомлення гр. ОСОБА_2 , щодо зміни та переходу прав первісного кредитора від АТ «УКРСІББАНК» до нового кредитора - ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" у зобов`язаннях по Договору №0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 24.11.2017 року, Доказ належного повідомлення ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" гр. ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстрована за адресом: АДРЕСА_2 ) про існування заборгованості по Договору №0 від 24.11.2017р. та вимога про її погашення у визначений первісним кредитором, в т.ч. новим кредитором порядку та строк, Договором факторингу №140 від 24.06.2019 року, Ліцензія ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг факторингу.

від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича ( місце знаходження : 01034, м. Київ, вул. Рейтарська/пров. Георгіївський, суд. 6-3 літ. А. каб.2-7; засоби зв`язку: ): Виконавчий напис №8710 від 31.08.2020 року, (оригінал та/або нотаріальна копія) Договір №0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 24.11.2017 року, Засвідчена стягувачем (банком та/або ТОВ "ФК "Кредит-Капітал") виписка з рахунка № НОМЕР_2 із зазначенням суми безспірної заборгованості гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, Доказ безспірної фінансової заборгованісті гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перед перед ТОВ «Фінансова компанія Кредит- Капітал» (), Банківська виписка про зарахування грошових коштів від ТОВ «Фінансова компанія Кредит- Капітал» ( ) на розрахунковий рахунок Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. грошових коштів за вчинення останнім Виконавчого напису №8710 від 31.10.20р.

від Приватного виконавця Теличка Володимира Анатолійовича ( місце знаходження :49083, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, проспект Слобожанський буд. 29, офіс.708; засоби зв`язку: НОМЕР_3 ; Е-таі1: ІНФОРМАЦІЯ_1): копію Постанови про відкриття виконавчого провадження № 63147065 від 09.10.2020 року, копію Доказу вручення гр. ОСОБА_1 копії Постанови про відкриття ВП №63147065 від 09.10.20 року, копію Письмових доказів, на підставі якого (яких) були сформовані грошові ( боргові) зобов`язання у гр. ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова компанія « Кредит -Капітал», , в розмірі 31 243 грн.36 коп.; а всього за ВП №63147065 в сумі 34 992,19грн., копію Виконавчого напису №8710 від 31.08.2020р. Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. про примусове стягнення з гр. ОСОБА_1 грошових коштів, на підставі якого було відкрито Виконавче провадження №63147065 від 09.10.2020р., Розрахунок розподілення грошових коштів в розмірі 4965грн.48коп, стягнутих з гр. ОСОБА_1 у Виконавчому провадженні № 63147065 від 09.10.2020 року, станом на дату винесення судом Ухвали про витребування доказів по справі.

Також, просить, у відповідності до вимог ч.9 ст.83 ЦПК України, зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Кредит-Капітал», Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича, Приватного виконавця Теличка Володимира Анатолійовича, на виконання вимог Ухвали суду про витребуваних доказів, надати суду належний доказ про направлення Відповідачами копій витребуваних судом письмових доказів, на адресу представника позивача по справі.

Колегією суддів відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів, шляхом постановлення усної ухвали, без виходу до нарадчої кімнати, оскільки аналогічне клопотання було задоволено ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року та всі документи, про витребування яких ставить питання ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Рибіцький В.М., знаходяться в матеріалах цивільної справи.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Рибіцького В.М., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 за Договором №0 від 24.11.2017 року, укладеним з АТ «УКРСИББАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором факторингу №140 від 24.06.2019 року є ТОВ «ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», який є стягувачем заборгованості за Договором № 0 від 24.11.2017 року.

З виконавчого напису також вбачається, що строк платежу за Договором № 0 від 24.11.2017 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 24.06.2019 року по 23.07.2020 року. Сума заборгованості становить 30 443,36 грн., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 22 562,39 грн., прострочена заборгованість за комісією - 0,00грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 7 880,97 грн. Крім того, за вчинення виконавчого напису нотаріусом також стягнуто з ОСОБА_1 800 грн. Загальна сума заборгованості становить 31 243,36 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановивши, що підставами визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є недотримання визначеної Законом України «Про нотаріат» та Інструкцією процедури вчинення виконавчих написів, тобто, при оспорюванні виконавчого напису, позивач звертається з позовом про визнання його таким, що не підлягає виконанню, з тих підстав, що суми, на які вчинено виконавчий напис не є безспірними, стягувач не надав нотаріусу усі документи, які підтверджують заборгованість, пропущений строк вчинення виконавчого напису, тощо, виходив з того, що позивачка не порушує питання щодо наявності хоча б однієї з підстав для визнання такого виконавчого напису недійсним, згідно з вимогами Закону України «Про нотаріат».

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, з огляду на наступне.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.

З тексту оспорюваного виконавчого напису від 31 серпня 2020 року вбачається, що приватний нотаріус, при вчиненні нотаріальної дії, керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172 (а.с. 66).

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»).

Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови від 22.02.2017 року, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Згідно ч. 5 ст. 254 КАС України в редакції, що діяла на момент ухвалення вказаного судового рішення, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня.

Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23.

В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

До аналогічних по суті висновків дійшов Верховний Суд й у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 та від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 31 серпня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, й Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бершацьким І.В. 31.08.2020 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі.

Укладений між банком та позивачкою кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.10.2020 року, прийняту Приватним виконавцем Теличком В.В. у Виконавчому проваджені №62147065, з дати її винесення, та зобов`язання повернути (стягнути) грошові кошти з Приватного виконавця Теличка В.В., які були отримані на його розрахунковий рахунок, в розмірі 4965 грн. 48 коп., у відповідності до вимог ст.1212 ЦК України, задоволенню не підлягають, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) захисту необхідно розуміти такий, що призводить до поновлення порушеного права, є адекватним наявним обставинам.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (стаття 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 47 цього Закону грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Отже, Приватний виконавець Теличко В.А., під час примусового виконання Виконавчого напису №8710, виданого 31.08.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В.. діяв не від власного імені, а вчиняв виконавчі дії у спосіб та порядок, визначений Законом України «Про виконавче провадження», а тому він не є особою, яка зберігає у себе кошти, стягнуті в межах цього виконавчого провадження та на нього не поширюються положення статті 1212 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

При цьому, згідно ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, тобто позивачкою ОСОБА_1 обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права, у зв`язку з чим позовні вимоги про скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.10.2020 року, прийняту Приватним виконавцем Теличком В.В. у Виконавчому проваджені №62147065, з дати її винесення, та зобов`язання повернути (стягнути) грошові кошти з Приватного виконавця Теличка В.В., які були отримані на його розрахунковий рахунок, в розмірі 4965 грн. 48 коп., у відповідності до вимог ст.1212 ЦК України, задоволенню не підлягають.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з чим скасовує рішення суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, згідно п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та приймає нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим, з відповідача ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі загальному розмірі 2 102,00 грн., із яких: 840,80 грн. - судовий збір, сплачений за подання позовної заяви (а.с. 1), 1 261,20 грн. - судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги (а.с. 105), тобто пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 3,4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Рибіцький Валерій Михайлович, - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича, Приватного виконавця Теличко Володимира Анатолійовича, третя особа: Комунальний позашкільний навчальний заклад «Центр науково-технічної творчості учнівської молоді Металургійного району» Криворізької міської ради, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 31 серпня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за номером 8710, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №0 від 24.11.2017 року, за період з 24 червня 2019 року по 23 липня 2020 року, у розмірі 30 443 гривень 36 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 2 102 гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 липня 2021 року.

Головуючий:

Судді: