441/714/21 2/441/401/2021
26.07.2021 Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючої - судді Яворської Н.І.,
за участі: секретаря судового засідання Цап І.М.,
розглянувши у відкритому, судовому засіданні в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Зимноводівської сільської ради Львівської області, про визнання права власності на частки в житловому будинку як на майно колгоспного двору,
в с т а н о в и в:
08.04.2021 позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мама ОСОБА_4 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Позивачі вважаючи, що після смерті матері відкрилася спадщина на майно вищевказаний житловий будинок, звернулися до приватного нотаріуса Городоцького нотаріального округу Павлишин Х.М. із заявою про прийняття спадщини, однак, постановою нотаріуса їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що згідно правовстановлюючого документу Свідоцтва про право власності вбачається, що статус вказаного житлового будинку визначений як «колгоспний двір» і на даний час є живі інші члени Колгоспного двору.
Вказували, що згідно погосподарських книг с. Суховоля та довідки виданої Суховільським старостинським округом Зимноводівської сільської ради №224 від 04.03.2021, станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору, які три роки до цієї дати постійно проживали і були зареєстровані в будинку були : ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 позивачі у справі. Відтак у них виникла необхідність у виділенні часток в майні колгоспного двору і, зокрема, визнання права спільної часткової власності по 1/3 частині житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами в АДРЕСА_2 за кожним із них як членами колгоспного двору, що змусило їх звернутися до суду.
Просили суд ухвалити рішення, яким визнати за кожним із них право спільної часткової власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами в АДРЕСА_2 як частку в майні колгоспного двору.
Позивачі в судове засідання не з`явилися, представник подала письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують, просять позов задоволити.
Представник відповідача Зимноводівської сільської ради Львівської області, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, клопотань про відкладення судового засідання від нього не надходило.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України.
Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Судом встановлено, що житловий будинок в АДРЕСА_1 належить до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого була ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок від 26.08.1989 (а.с.16), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).
Згідно довідки виданої Суховільським старостинським округом Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області №231 від 05.03.2021, адресу житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 , було змінено на АДРЕСА_2 (а.с. 17).
Згідно довідки виданої Суховільським старостинським округом Зимноводівської сільської ради №224 від 04.03.2021, станом на 15 квітня 1991 року останніми членами колгоспного двору, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , які були зареєстровані та проживали в ньому по 1991 були ОСОБА_4 - голова двору, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 - дочка, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - внучки (а.с.18). Вказаний факт підтверджується також даними погосподарських книг станом на 1986-2000 рр. (а.с.28-39).
Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , була одружена з ОСОБА_6 , та розірвала шлюб залишивши собі дошлюбне прізвище ОСОБА_7 (а.с. 15).
Згідно довідки виданої Суховільською сільською радою №1829 від 02.11.2020, ОСОБА_4 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . Разом із нею на момент смерті проживали та проживають на даний час дочка ОСОБА_1 , внучки ОСОБА_2 ОСОБА_8 , правнук ОСОБА_9 (а.с.19)
Згідно технічного паспорта від 12 березня 2020 року житловий будинок по АДРЕСА_2 , побудований у 1984 році та складається з трох кімнат, коридору, комірки, веранди, загальною площею 75,2 м. кв., житловою 44,6 м. кв. (а.с. 20-23).
Як вбачається з постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії від 04.02.2021 року виданої приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Павлишин Х.М. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину а саме на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , оскільки померла не була останнім членом колгоспного двору та після її смерті залишились інші члени колгоспного двору (а.с. 26).
Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України положення зазначеного кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, слід застосовувати до них положення ЦК України в редакції 1963 року.
У відповідності до ч.2 ст.9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності 01.07.1990р., майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки.
Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991р. № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться в Закону УРСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990р.
Як роз`яснив Пленум ВСУ в п. 6 постанови від 22.12.1995р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) - положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р., мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до ст.123 ЦК УРСР. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи із того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Беручи до уваги те, що спірне домоволодіння відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», частка всіх членів такого, які проживали і були зареєстровані у вказаному будинковолодінні в період з 1980-х рр. по 1991р. складає по 1/3 частці за кожним із членів колгоспного двору.
Згідно роз`яснень, викладених у підп. «г» п.6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.
Оскільки ОСОБА_4 , як член колгоспного двору померла до виділення часток у майні колгоспного двору, станом на день її смерті є живими інші троє членів такого колгоспного двору - позивачі у справі, за останніми слід визнати право власності за кожним на 1/3 частину такого майна.
На підставі викладеного, керуючись п.6 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами), ст.ст.5, 10, 12, 18, 141, 258, 263-265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право спільної часткової власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , як частку в майні «колгоспного двору»;
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право спільної часткової власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , як частку в майні «колгоспного двору»;
Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право спільної часткової власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , як частку в майні «колгоспного двору».
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож. у АДРЕСА_2 ;
Позивач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прож. у АДРЕСА_2 ;
Позивач 3: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , прож. у АДРЕСА_2 ;
Відповідач: Зимноводівська сільська рада, с. Зимна Вода, вул. Шухевича, 83, Львівської області.
Повний текст рішення складено 26.07.2021.
Суддя Яворська Н. І.