Номер провадження 2/754/3537/21
Справа №754/3279/21
РІШЕННЯ

Іменем України

12 липня 2021 року Деснянський районний суд міста Києва в складі

головуючого судді Таран Н.Г.,

секретаря судового засідання Куценко Ю.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Бурнашева П.В.

відповідача- ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Кодола Б.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2021 року представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами у справі та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 17.10.2020 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони по справі спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини припинені між сторонами на початку січня 2021 року. Позивач вважає подальше спільне життя, збереження шлюбу та примирення неможливим, а також зазначає, що подальше перебування у зареєстрованому шлюбі суперечить його інтересам.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05.03.2021 року відкрито провадження у справі про розірвання шлюбу та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження до підготовчого засідання.

21.04.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, де остання просила розірвати шлюб укладений між нею та позивачем. Стягнути з позивача 6000,00 грн., у зв`язку з понесеними нею витратами на проведення чисток та нанесеним каліцтвом здоров`ю. Також відповідач просила суд відмовити позивачу у відшкодуванні судових витрат у розмірі 908,00 грн. та адвокатських послуг у розмірі 4000,00 грн., оскільки жодних витрат на даний момент не було понесено у зв`язку з розглядом справи.

В судовому засіданні, а саме 22.04.2021 року представником позивача було подано відповідь на відзив, відповідно до змісту якого вбачається, що представник позивача просить шлюб, укладений між сторонами по справі розірвати та відмовити відповідачу у вимозі про стягнення майнової шкоди.

Крім того, 10.06.2021 року від представника відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, де остання просила вимогу про розірвання шлюбу задовольнити, у задоволенні інших позовних вимог позивачу відмовити.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнали, у задоволенні інших позовних вимог просили відмовити.

Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, ретельно дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову на підставі наступного.

Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.10.2020 року, який зареєстрований Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №901.

Від шлюбу сторони по справі спільних дітей не мають.

Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не проживають разом, не ведуть спільне господарство. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачем не відбудеться.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим.

Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи викладені норми чинного законодавства України та ту обставину, що відповідач визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 454,00 грн.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20.09.2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи правова допомога надавалась позивачу Адвокатським об`єднанням «Лінкольн» в особі голови Куцицького О.А. на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 26.02.2021 року.

Відповідно до копії квитанції від 26.02.2021 року ОСОБА_1 сплачено 4000,00 грн. Адвокатському об`єднанню «Лінкольн» на підставі договору про надання правової допомоги від 26.02.2021 року.

Проте, позивачем в порушення вимог частини 3 статті 137 ЦПК України не надано суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, наданий представником позивача договір про надання правової (правничої) допомоги від 26.02.2021 року та копія квитанції від 26.02.2021 року на суму 4000,00 грн. сплачених ОСОБА_1 . Адвокатському об`єднанню «Лінкольн» на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 26.02.2021 року у підтвердження заявленої до стягнення із відповідача на користь позивача суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. не може вважатися належним та допустимим доказом в розумінні ст. 137 ЦПК України, оскільки відсутній розрахунок (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наданих доказів не достатньо для встановлення факту надання адвокатом професійної правничої допомоги позивачу у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених витрат, суд дійшов висновку, що останнім не доведено фактичного розміру понесених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, у зв`язку із чим відмовляє позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 49, 76, 77-81, 133, 137, 141, 142, 263-265, 279, 280, 354, 355, ЦПК України, ст.ст. 3, 21, 24, 36, 51, 104, 105, 112, 114 СК України, Законом України «Про судовий збір», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,зареєстрований 17.10.2020 року у Деснянському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 901 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 відсотків понесених ним судових витрат зі сплати судового збору в сумі 454,00 грн.

Повернути ОСОБА_1 50 відсотків понесених ним судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 454,00 грн. з державного бюджету України, сплачених по квитанції № 16463 від 26.02.2021 року.

У стягненні витрат на правничу допомогу позивачу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.07.2021 року.

Суддя: Н.Г.Таран