Справа № 755/4543/21
Провадження № 2/755/2872/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Бондар С.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» ( далі - ПрАТ «СК «Нова») на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі

34 426,57 грн та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06 березня 2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участі автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак

НОМЕР_1 , під керуванням позивача та автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . Постановою Згурівського районного суду Київської області

від 30 березня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у даній ДТП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП була застрахована на підставі Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ/2745794 страховою компанією ПрАТ «Нова», до якої позивач вчасно звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, до даного часу, відповідач не виплатив позивачу завданої майнової шкоди, яка розрахована у відповідності до Звіту від 16 квітня

2016 року № 21/03-357 та не прийняв мотивованого рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування, а тому позивач просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 34 426,57 грн, що складається із: страхового відшкодування - 19 711,38 грн, пені - 2 975,06 грн, 3 % річних

- 2 740,00 грн та 9 000,13 грн - інфляційне збільшення боргу.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 березня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи до 19 квітня 2021 року та встановлено відповідні строки.

У позовній заяві позивач просить розглянути справу за його відсутності.

У встановлений судом строк відповідач ПрАТ «СК «Нова» відзив на позов не подав. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що направлявся за адресою місцезнаходження відповідача, 27 квітня 2021 року повернувся до суду неврученим з відміткою «Укрпошти» про причини повернення - «За закінченням терміну зберігання».

Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За змістом пункту 17.1 статті 17 Закону внутрішні договорио бов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладаються строком на один рік.

Пунктом 22.1 статті 22 закону визначено, що У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом статті 28 Закону шкода шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до статті 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з підпунктом 33.1.4 пунктом 33.1 статті 33 закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до пункту 35.1 статті 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

У пункті 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею

41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 ЦПК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23 жовтня 2015 року № АЕ2745794, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «СК «Нова», строк дії полісу з 31 жовтня 2015 року по 30 жовтня 2016 року.

З постанови Згурівського районного суду Київської області від 30 березня 2016 року встановлено, що 06 березня 2016 року, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 не надав переваги в русі автомобілю «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п.16.11 Правил дорожнього руху (далі - ПДР). Винним в дорожньо-транспортній пригоді даною постановою визнано ОСОБА_2 та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу встановлено, що автомобіль марки «ВАЗ 2107», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_3 .

06 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Нова» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно із звітом про оцінку автомобіля «ВАЗ 2107», державний номерний знак

НОМЕР_1 та ремонтної калькуляції від 16 квітня 2016 року № 21/03-357 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при настанні ДТП, станом на 21 березня 2016 року складає 19 111,38 грн.

Статтею 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

За змістом пункту 2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

До матеріалів справи позивачем долучено посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Таким чином, позивач на законних підставах мав право керувати транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 грудня

2014 року у справі № 6-183цс14.

За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня

2017 року у справі № 753/2541/16-ц.

З наведеного слід зробити висновок, що з вимогою про відшкодування шкоди, завданої під час настання дорожньо-транспортної пригоди, має право звертатися та особа, яка на законних підставах володіє або корисується пошкодженим транспортним засобом. В даному конкретному випадку, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б посвідчували повноваження ОСОБА_1 від імені власника транспортного засобу «ВАЗ 2107» державний номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_3 , розпоряджатися даним автомобілем на власний розсуд (укладати договори обов`язкового страхування цивільної відповідальності, у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяння шкоди повіреною особою іншим транспортним засобам під час управління автомобілем як джерелом підвищеної небезпеки, укладати, якщо в тому буде необхідність від його імені угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими угодами грошові суми у розмірах згідно із калькуляціями, актами, експертними висновками тощо; вчиняти інші всі дії юридично значимі дії, пов`язані із виконанням цієї довіреності).

Враховуючи, що судом не встановлено факту законного володіння ОСОБА_1 автомобілем марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , тому суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 , який керував пошкодженим під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілем, не є належним позивачем у справі про відшкодування заподіяних збитків, що є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 395, 396, 1187 ЦК України, «Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» про стягнення страхового відшкодування, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме: Дніпровський районний суд міста Києва.

Повне рішення суду виготовлено 14 липня 2021 року.

Суддя О.О. Хромова