Єдиний унікальний номер судової справи: 2-н-2012/11
Провадження № 22-ц/812/722/21 Суддя-доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Ухвала

іменем України

26 липня 2021 року м. Миколаїв Справа № 2-н-2012/11

Миколаївській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Адрієнко Л.Д.

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_1 адвоката Могильди Юлії Володимирівни на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2021 року, постановлену під головуванням судді Лазаревої Г.М., в приміщенні цього ж суду, у цивільній справі за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Могильди Юлії Володимирівни про скасування судового наказу,

встановив:

26 лютого 2021 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва 02 червня 2011 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» заборгованості за спожиті послуги теплопостачання.

В обґрунтування заяви зазначав, що лише 20 лютого 2021 року за даними веб-сайту Судова влада України він дізнався, що у 2011 році Корабельний районний суд м. Миколаєва видав судовий наказ у справі № 2-н-2012/11 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» заборгованості за спожиті послуги теплопостачанні в сумі 4199,16 грн.

Вказаний судовий наказ ОСОБА_1 не отримував, як і свій екземпляр заяви про видачу судового наказу, а отже не мав можливості завчасно подати заперечення та заяву про скасування судового наказу у встановлений законом строк.

Боржник зазначав, що між ним та стягувачем відсутні будьякі договірні відносини, договору про надання послуг стягувач та заявник ніколи не укладали, а тому він не є споживачем послуг ОКП «Миколаївоблтеплоенерго». Крім того, вказував, що оспорюваний в даній заяві борг відноситься до адреси його реєстрації: АДРЕСА_1 . Проте, починаючи із 2005 року і до тепер він постійно фактично проживає разом із своєї дружиною ОСОБА_5 , за адресою її реєстрації, а саме: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією сторінок паспорту ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив визнати поважними причини пропуску строку для подання заяви про скасування судового наказу від 01 червня 2011 року; поновити пропущений строк для подання заяви про скасування судового наказу; скасувати судовий наказ від 02 червня 2011 року; стягнути з ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 2848,50 гривень, з яких: витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 2735,00 грн. та судовий збір в розмірі 113,50 грн.

Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2021 року заява представника ОСОБА_1 адвоката Могильди Ю.В. на підставі частини першої статті 170 ЦПК України повернута заявнику.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано жодного доказу на підтвердження вимоги щодо підстав для поновлення строку на подачу заяви про скасування судового наказу.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Могильду Ю.В., звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив його заяву про скасування судового наказу задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування усіх фактичних обставин справи.

Зазначав, що мало місце неправильне застосування судом норм процесуального права щодо поновлення строків оскарження, а тому таке рішення є незаконним та необґрунтованим. Крім того, вбачав порушення норм матеріального права, оскільки судом першої інстанції не були прийняті до уваги надані докази щодо фактичного проживання ОСОБА_1 . Висновок суду про те, що ним не надано жодного доказу на підтвердження вимоги про визнання поважними причини пропуску строку для подання заяви про скасування судового наказу, є помилковим, оскільки у заяві про скасування судового наказу представник апелянта вказувала, що судовий наказ від 02 червня 2011 року по справі № 2-н-2012/11 ОСОБА_1 не отримував, як і свій екземпляр заяви про видачу судового наказу, а отже не мав можливості завчасно подати заперечення та заяву про скасування судового наказу у встановлений законом строк. Натомість апелянт дізнався про існування боргу лише 20 лютого 2021 року. Тобто, суд першої інстанції не врахував необізнаність боржника з мотивами постановленого рішення, що унеможливлювало вчасне подання скарги.

Вважав, що суд безпідставно дійшов висновку, що заявником не надано доказів того, що він з 2005 року фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Не врахував також те, що фактично проживаючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 не міг користуватись послугами, за які судом першої інстанції по справі № 2-Н-2012/11 з нього було стягнуто заборгованість.

У відзиві на апеляційну скаргу ОКП «Миколаївтеплоенерго», посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час, день і місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомили. Від представника заявника ОСОБА_1 адвоката Могильди Ю.В. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

За таких обставин, апеляційний суд вважає можливим розгляд справи за відсутності учасників справи.

26 липня 2021 року електронною поштою від ОКП «Миколаївоблтеплоенерно» надійшла заява про недоцільність подальшого розгляду справи у зв`язку з відсутністю справи №2-н-2012/11.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Могильди Ю.В. на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2021 року була подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою судді Миколаївського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року у справі відкрито апеляційне провадження та витребувано із Корабельного районного суду м. Миколаєва матеріали даної цивільної справи.

08 квітня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшли матеріали справи за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу. Між тим, вказані матеріали не були підшиті до справи № 2-н-2012/11 за заявою ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 боргу за спожиті послуги теплопостачання.

Згідно листа Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2021 року цивільна справа № 2-н-2012/11 за заявою ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 боргу за спожиті послуги теплопостачання знищена згідно Інструкції, затвердженої наказом ДСА України від 15 грудня 2011 року №168 та наказу Державної судової адміністрації України №523 від 30 листопада 2020 року про зміни до Інструкції про порядок передання до архіву місцевого та апеляційного суду, зберігання в ньому, відбору та передання до державних архівних установ та архівних відділів міських рад судових справ та управлінської документації суду у зв`язку із закінченням строку зберігання відповідної категорії цивільних справ.

У зв`язку з цим, ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Могильдою Ю.В. на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2021 року були повернуті до суду першої інстанції для ініціювання відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2021 року у відновленні втраченого судового провадження у справі №2-н-2012/2011 за заявою ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заборгованості за спожиті послуги теплопостачання відмовлено та роз`яснено сторонам право повторного звернення до суду з даного питання у разі наявності необхідних документів. Ухвала мотивована недостатністю матеріалів для відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 24 травня 2021 року матеріали з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Могильдою Ю.В. на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2021 року повторно повернуто до суду першої інстанції для вирішення заяви представника ОСОБА_1 адвоката Могильди Ю.В. про відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 червня 2021 року, яка набрала законної сили, відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Могильди Ю.В. про відновлення втраченого судового провадження у справі №2-н-2012/2011 за заявою ОКП «Миколаївобленерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заборгованості за спожиті послуги теплопостачаннята роз`яснено сторонам право повторного звернення до суду з даного питання у разі наявності необхідних документів. Ухвала мотивована недостатністю матеріалів для відновлення втраченого судового провадження.

Ухвали суду першої інстанції про відмову у відновленні втраченого провадження в апеляційному порядку станом на 26 липня 2021 року не оскаржені.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 12 липня 2021 року провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Могильдою Ю.В. на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2021 року поновлено.

Відповідно до частини першої статті 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

В ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 111/2150/13-ц (провадження № 61-24083сво18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 494 ЦПК України свідчить, що допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо провадження втрачено у відповідній частині. При цьому, не допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо воно втрачене повністю».

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 494 ЦПК України в разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів. Після набрання законної сили ухвалою суду, визначеною частиною третьою цієї статті, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження за касаційною скаргою в справі, провадження у якій втрачено.

Процесуальним законом не передбачена можливість закриття апеляційного провадження після набрання законної сили ухвали суду, визначеною частиною третьою статті 494 ЦПК України.

За такого, відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України апеляційний суд вважає за можливе застосування аналогії закону, а саме частину четверту статті 494 ЦПК України.

За таких обставин, з урахуванням того, що судове провадження у справі знищене і неможливий розгляд апеляційної скарги, тому колегія суддів вважає, що відкрите ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року апеляційне провадження підлягає закриттю.

Учасникам справи роз`яснюється, що у зв`язку з неможливістю відновити втрачене судове провадження у повному обсязі, вони не позбавлені можливості повторно звернутися до суду першої інстанції у загальному порядку.

У частині повернення судового збору, сплаченого заявником за подання апеляційної скарги та витрат на професійну правничу допомогу, необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Частиною першою статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпний перелік підстав для повернення судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, а саме: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, наведеною нормою Закону України «Про судовий збір» передбачено повернення судового збору в разі закриття (припинення) провадження у справі.

Разом з тим наслідком знищення і неможливого розгляду апеляційної скарги є закриття апеляційного провадження як окремої стадії судового процесу.

Підстави для закриття провадження у справі визначені статтею 255 ЦПК України.

Згідно з пунктами 3,4, частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Тобто положеннями ЦПК України передбачено повноваження апеляційного суду як закриття провадження у справі, так і закриття апеляційного провадження.

Наслідком закриття провадження у справі є відсутність (скасування) рішення, яким закінчено розгляд справи по суті, тоді як закриття апеляційного провадження призведе до залишення в силі оскаржуваного рішення.

Аналіз процесуального законодавства свідчить про неможливість ототожнення понять «закриття провадження у справі» та «закриття апеляційного провадження».

Отже, пункт 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає можливість повернення судового збору лише у випадку закриття (припинення) провадження в справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Повернення судового збору у випадку закриття апеляційного провадження пункт 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» не передбачає, що унеможливлює повернення судового збору.

За такого, відповідно до положень статті 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню заявнику понесені ним судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 10, 367, 494 ЦПК України суд,

ухвалив:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Могильди Юлії Володимирівни на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2021 року, постановлену у цивільній справі за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Могильди Юлії Володимирівни про скасування судового наказу, виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва 02 червня 2011 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" заборгованості за спожиті послуги теплопостачання та на користь держави державного мита закрити.

Роз`яснити учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою до суду за наявності необхідних документів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст судового рішення виготовлений 26 липня 2021 року.