Справа № 212/5534/20
Провадження № 2/177/141/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 липня 2021 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Строгової Г. Г.

секретаря судового засідання Короновської Д. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 16.06.2006 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Своїм підписом у Заяві відповідач надала згоду на те, що вказана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», складають між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (далі, - Договір), який по своїй суті фактично є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України.

В порушення умов зазначеного договору та ст.ст. 526, 530 ЦК України відповідач належним чином не виконала покладених на неї зобов`язань по погашенню кредиту, у зв`язку з чим, станом на 20.05.2020 утворилася заборгованість в розмірі 11462,81 грн., яку представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі та справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 75).

02.06.2021 представник відповідача Вовк М.В. надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 підписавши анкету заяву, не була ознайомлена з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» та не підписувала їх. Крім того, термін дії останньої кредитної картки, яка видана відповідачу, становив до 09/18, тому після спливу строку дії кредитної платіжної картки (строк кредитування до 30 вересня 2018 року) позивач не мав будь-якого права нараховувати відсотки за користування кредитом. Також, вказує, що відповідач за період з 01.10.2018 по 20.05.2020 року сплачувала заборгованість за кредитом, однак ці кошти зараховувалися на погашення пені та комісії, які не були передбачені Заявою-анкетою № б/н від 16.06.2006. Таким чином, вважає, що позовні вимоги є безпідставними та у їх задоволені просив відмовити та стягнути з позивача на користь відповідача понесені останньою витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн (а.с. 122-126).

24 червня 2021 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» через канцелярію суду надав відповідь на відзив, в якому вказувала, що кредитний договір б/н від 16.06.2006 укладений між банком та відповідачем відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Так, підписавши Анкету-Заяву відповідач підтвердила, що вона була ознайомлена з умовами кредитування та погодилася з ними, що засвідчила власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту відповідач прийняла умови договору та погодилася з ними. Вказує, що відповідач користувалася кредитними коштами знімала їх, потім частково погашала заборгованість за договором і знов користувалася кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому її твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що відповідач частково сплачувала заборгованість по договору, зазначені кошти були спрямовані відповідно до обумовленої сторонами черговості. Та зазначених коштів недостатньо для погашення заборгованості по кредиту, оскільки відповідачу нараховуються відсотки та пеня за порушення зобов`язань. Позовні вимоги банку просила задовольнити.

Щодо стягнення з банку на користь відповідача витрат на правничу допомогу заперечувала, вказуючи на відсутність документального підтвердження таких витрат, а також їх розрахунку (а.с. 155-163)

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, але надав клопотання, в якому просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.62).

Відповідач та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій він просив суд розглядати справу за його відсутності та відсутності відповідача, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (168).

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.06.2006 між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТРО КОМЕРЦЙНИЙ БАНК „ПРИВАТБАНК (а.с. 59-60) укладено кредитний договір з відповідачем, згідно з умовами якого остання отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с. 43).

У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 20.05.2020 року становить 11462,81 грн. (а.с. 6-30) і складається із: заборгованості за тілом кредиту 8282,00 грн, заборгованості по простроченим відсоткам 3180,81 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 зроблений нас правовий висновок.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Отже, виходячи із вищевказаного, надані позивачем витяг із Правил надання банківських послуг «ПриватБанку» та Витяг з «Тарифів Банку», не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані.

Таким чином, до правовідносин між позивачем та відповідачем з приводу кредитного зобов`язання повинні застосовуватися виключно умови кредитування визначені в заяві-анкеті від 16 червня 2006 року, котра особисто підписана відповідачем. В той час, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Як вбачається в анкеті-заяві від 16 червня 2006 року зазначена базова процентна ставка 3% в місяць, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки (а.с. 43).

В наданій позивачем довідці (а.с.42) зазначено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: НОМЕР_1 термін дії 05/09; НОМЕР_2 термін дії 11/13; НОМЕР_3 термін дії 05/17; НОМЕР_4 термін дії 04/18; НОМЕР_5 термін дії 06/18; НОМЕР_6 термін дії 09/18.

Таким чином, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії останньої виданої картки № НОМЕР_6 - тобто до 30 вересня 2018 року.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 30 вересня 2018 року, яка складалася із заборгованість за наданим кредитом становить 7062,91 грн.; загальне сальдо за нарахованими відсотками 424,75 грн., загальна сума заборгованості склала - 7 487,66грн (а.с. 6-28).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18 зроблений наступний правовий висновок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Верховним Судом у постанові від 18.07.2018року у справі № 753/11267/16-ц вказано про те, що, судами установлений факт пропуску позивачем позовної давності, зокрема, щодо вимоги про стягнення заборгованості за кредитом. Крім того, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося, то спливла і позовна давність за вимогою про сплату процентів за цим кредитом. Оскільки у позивача було відсутнє право нараховувати проценти за кредитом, неустойку після закінчення строку дії кредитного договору, то позовна давність не застосовується, а в позові відмовляється в цій частині за безпідставністю.

Таким чином, у позивача було відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом після спливу строку дії останньої виданої відповідачу кредитної платіжної картки №440923 (строку кредитування) 30 вересня 2018 року, які були нараховані позивачем.

З розрахунку заборгованості наданої позивачем, вбачається, що відповідачем за період з 01.10.2018 по 20.05.2020 жодних кредитних коштів витрачено не було (а.с. 6-28).

Також відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 з 28.07.2018 року кредитний ліміт становить 0 гривень (а.с. 41), тобто у відповідача відсутня можливість використовувати кредитні кошти.

В той же час, з розрахунку заборгованості (а.с. 6-28), вбачається, що позивачем за період з 01.10.2018 по 20.05.2020 зараховано на погашення за наданим кредитом загальну суму 5752,70грн. (0,05 грн. + 450,00грн. + 14,20грн. + 189.31 грн. + 0.99 грн. + 253.39грн. + 32.34грн. + 32.39грн. + 305.17грн. + 6.02грн. + 368.84грн. + 8.98грн. + 0,01грн. + 9.35грн. + 754.7 грн. + 414.87грн. + 19.87грн. + 391.41грн. + 34.97грн. - 382.4грн. + 44.66грн + 370.62грн. + 421.73грн. + 428.07грн. + 50.00грн. - 35.85грн. + 26,58грн. + 26.48грн. + 26.46грн. + 26.48грн. + 513.28грн. - 13.27грн. - загальна сума по графі «сума погашення за наданим кредитом сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» за період з 01.10.2018 по 20.05.2020).

Таким чином, заборгованість відповідача з урахуванням здійснених позивачем зарахувань за період з 01.10.2018 по 20.05.2020 на погашення кредиту на загальну суму 5752,70 грн. становить 1 734, 96 грн. (7487,66грн.- 5 752,70грн.).

Крім того, як вбачається розрахунок заборгованості здійснено станом на 20.05.2020 року, позивачем після зазначеної дати було здійснено автоматичні списання грошей для погашення простроченої заборгованості по карті НОМЕР_7 на загальну суму 1616,68грн. (21.06.2020 - 1 077.79 грн. та 22.06.2020року - 538.89грн., що підтверджується випискою по картці/рахунку НОМЕР_8 за період 01.01.2017 по 22.06.2020 (а.с. 127-135).

Таким чином, заборгованість відповідача за кредитом з урахуванням здійснених автоматичних списань грошей для погашення простроченої заборгованості після 20.05.2020 становить 118,28грн (1734,96грн. - 1616.68 грн.)

Також, в розрахунку заборгованості станом на 30.09.2019, а саме підсумків розрахунку зазначено, погашено заборгованості по пені -1600, 00 грн. (а.с. 28)

Отже, з урахуванням того, що домовленості про сплату пені за користування коштами відповідачем Заява-анкета №б/н від 16.06.2006 року не містила, розмір заборгованості повинен становити -1481,72 грн. (118,28грн. - 1600.00грн.), тобто у відповідача заборгованість відсутня, а існує переплата в розмірі 1481,72грн.

Відповідно до виписки за договором №б/н станом на 25.05.2020 наданої позивачем, починаючи з 26.11.2014 та по 10.09.2018, щомісячно з рахунку відповідача списувався членський внесок за участь в GOLD-клубі в розмірі 20 грн. на загальну суму 920 грн.(а.с. 31-40)

Однак, домовленості про сплату членський внесок за участь в GOLD -клубі відповідачем, Заява-анкета №б/н від 16.06.2006 року

не містила, таким чином, у відповідача заборгованість відсутня, а існує переплата в розмірі 2401.72 грн. (1481.72грн. - 920грн.),

Таким чином, оскільки анкета-заява від 16.06.2006 не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками, пенею, комісією і штрафів за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, та про сплату членського внеску за участь в GOLDклубі, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 січня 2020 року у справі №643/5521/19 (провадження № 61-20093св19), постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №545/2248/17 (провадження № 61-11459св19).

З вище викладеного суд, приходить до висновку, що тіло кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом є повністю погашеними відповідачем, що є в даному випадку підставою для відмови у задоволенні позову.

Оскільки в задоволені позовних вимог позивачу відмовлено, то з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню судовий збір, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в задоволені позову на позивача.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оскільки, у задоволені позову відмовлено, відповідачем на підтвердження надання професійної правничої допомоги надано копію договору про надання правничої (правової) допомоги № 26/03/2021-К від 26 березня 2021 року укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Вовк М.В. (а.с. 146), копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 26 березня 2021 року № 1059659 (а.с. 143), копію розрахункової квитанції серії АВ-ТБ №002131 від 31.05.2021 за надану правничу допомогу по № 26/03/2021-К від 26 березня 2021 року на суму 5000,00 грн. (а.с. 145) та акт приймання-передачі правничої допомоги відповідно до умов договору № 26/03/2021-К від 26 березня 2021 року від 31.05.2021 (а.с. 147), то з позивача АТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 257, 261, 524, 525, 526, 611, 651 ч.2, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК ПРИВАТБАНК, місцезнаходження вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяча) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: Г.Г.Строгова