Провадження №6/522/700/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі №522/12608/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб органу опіки та піклування ПРА ОМР, органу опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми шляхом встановлення графіку зустрічей з дітьми,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб органу опіки та піклування ПРА ОМР, органу опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми шляхом встановлення графіку зустрічей з дітьми.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 01.02.2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

До Приморського районного суду міста Одеси 09.07.2021 року надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення пропущеного стоку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі за позовом вищевказаним позовом.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 01.02.2018 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 . Вказаним рішенням зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з його донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено порядок спілкування та побачень ОСОБА_1 з його донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щосереди з 18.00 год. по 20.00 год. та кожної суботи з 10.00 год. по 20.00 год. без присутності матері дитини за місцем проживання батька ОСОБА_1 . ОСОБА_2 в добровільному порядку рішення суду не виконує, через що він майже не бачить свою доньку. До виконавчої служби щодо примусового виконання рішення не звертався, через те, що мав надію владнати конфлікт мирним шляхом та не хотів турбувати доньку постійними сварками, та щоб не завдати їй психологічної шкоди. Проте й надалі бажає бачитися зі своєю донькою та приймати участь у її вихованні, у зв`язку з чим 20.05.2021 року він звернувся до суду з заявою про видачу виконавчого листа. Отримавши виконавчий лист, виданий Приморським районним судом м.Одеси 25.05.2021 року, строк пред`явлення до виконання якого зазначено до 06.03.2021 року, він звернувся до Другого Малиновського ВДВС у м.Одесі ПМУ МЮ (м.Одеса), але повідомлення від 29.06.2021 року йому було повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання на підставі п.2 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», через порушення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. У зв`язку з викладеними обставинами, заявник був змушений звернутися до суду з зазначеною заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заява разом з матеріалами справи були передані судді 12.07.2021 року.

Ухвалою суду від 14.07.2021 року призначене судове засідання з приводу розгляду заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання на 22.07.2021 року.

21.07.2021 року представник ОСОБА_2 адвокат Македонська І.О. надала суду заперечення на заяву про поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, в якій просила у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування заперечень зазначила, що ОСОБА_1 більше року не спілкувався з дитиною взагалі, не опікувався станом її здоров`я, матеріальним та моральним благополуччям, розвитком тощо, аліменти сплачує в розмірі 786,00 грн. За виконавчим листом звернувся до суду через три роки після прийняття рішення суду по вказаній справі. У березні 2021 року вона просила ОСОБА_1 надати їй нотаріально посвідчену заяву на тимчасовий виїзд дитини за межі України, проте відповіді від нього не отримала. Крім того, вона ніколи не перешкоджала йому у спілкуванні з донькою, який з власної волі до кінця червня 2021 року більше року не цікавився своєю дитиною. Тому вважає, що з заяви ОСОБА_1 не вбачається жодної поважної причини щодо пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання., ним не надано жодного доказу на підтвердження спроб домовитися з ОСОБА_2 , крім того, ОСОБА_1 самоусунувся від виховання та спілкування з донькою. Вважає таку заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

У судове засідання призначене на 22.07.2021 року сторони не з`явилися, ОСОБА_1 через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що після ухвалення рішення суду на протязі трьох років він намагався домовитися з відповідачкою про зустрічі з дитиною мирним шляхом та в зручний для всіх час, оскільки остання надавала йому дитину для спілкування. В останнє бачив доньку 27.09.2020 року та два тижні тому, у зв`язку з чим просив задовольнити його заяву та поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Також просив справу розглядати за його відсутністю.

Згідно ч.3 ст.433 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 23.07.2021 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб органу опіки та піклування ПРА ОМР, органу опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми шляхом встановлення графіку зустрічей з дітьми.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 01.02.2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з його донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення наступного способу участі у вихованні та спілкуванні з донькою:

встановлено порядок спілкування та побачень ОСОБА_1 з його донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щосереди з 18.00 год. по 20.00 год. та кожної суботи з 10.00 год. по 20.00 год. без присутності матері дитини за місцем проживання батька ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 .

В інших позовних вимогах відмовлено.

14.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу копії рішення суду (а.с.65).

20.05.2021 року ОСОБА_1 завернуся до суду з заявою про видачу виконавчого листа, оскільки рішення суду відповідачкою у добровільному порядку не виконується (а.с.66).

21.05.2021 року Приморським районним судом м.Одеси видано (виготовлено) виконавчий лист, який було отримано ОСОБА_1 особисто (а.с.66.).

08.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Другого Малиновського ВДВС у м.Одесі ПМУ МЮ (м.Одеса) з заявою про прийняття виконавчого листа №522/12608/17 до примусового виконання. Проте повідомленням державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м.Одесі ПМУ МЮ (м.Одеса) від 29.06.2021 року ОСОБА_1 було повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання на підставі п.2 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», через порушення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

09.07.2021 року ОСОБА_1 надав суду заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В заяві заявник посилається на те, що заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 01.02.2018 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 , яким зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з його донькою ОСОБА_3 . ОСОБА_2 в добровільному порядку рішення суду не виконує, через що він майже не бачить свою доньку. До виконавчої служби щодо примусового виконання рішення не звертався, через те, що мав надію владнати конфлікт мирним шляхом та не хотів турбувати доньку постійними сварками, та щоб не завдати їй психологічної шкоди. Проте й надалі бажає бачитися зі своєю донькою та приймати участь у її вихованні, у зв`язку з чим 20.05.2021 року він звернувся до суду з заявою про видачу виконавчого листа. Отримавши виконавчий лист, виданий Приморським районним судом м.Одеси 25.05.2021 року, строк пред`явлення до виконання якого зазначено до 06.03.2021 року, він звернувся до Другого Малиновського ВДВС у м.Одесі ПМУ МЮ (м.Одеса), але повідомлення від 29.06.2021 року йому було повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання. У зв`язку з зазначених обставин остання була змушена звернутися до суду з вищевказаною заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На час звернення до суду з заявою, рішення суду не виконується.

Згідно ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, -і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершена стадія судового провадження та примусове виконання рішень.

Згідно ст.123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 127 ЦПК України передбачено що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.(ч.1.). Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.(ч.2).

Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

У відповідності до частини 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст.89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129-1 Конституції встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (надалі - Європейського суду) та Європейської комісії з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду в справі «СОВТРАНСАВТО-ХОЛДИНГ» проти України (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, що суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів («Брумареску проти Румунії»).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу (перше рішення стосовно Росії: «Бурдов проти Росії». Комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 тощо).

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (див. серед інших рішень, рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява №59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідачки по справі ОСОБА_2 щодо виконання рішення суду, а саме надання йому доньки для побачень та спілкування, у добровільному порядку. Відповідачка рішення суду в добровільному порядку не виконує, зустрічі позивача з дитиною мали періодичний характер, а на протязі останнього року позивач взагалі був позбавлений права щодо спілкування з дитиною. 08.06.2021 року ОСОБА_4 звернувся до Другого Малиновського ВДВД щодо примусового виконання рішення, тобто після спливу строку на його пред`явлення до виконання. Оскільки на теперішній час строк пред`явлення виконавчого документу сплинув 06.03.2021 року, повідомленням державного виконавця від 29.06.2021 року заявнику виконавчий лист було повернуто без виконання через порушений строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, ОСОБА_1 був змушений звернутися до суду з зазначеною заявою про поновлення строку.

Проте, відповідачка ОСОБА_2 заперечує проти вимог заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, зазначивши, що останній самоусунувся від виховання та спілкування зі своєю донькою.

Таким чином, суд вважає пропущений строк незначним а тому можливим визнати поважною причиною пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа №522/12608/17, виданого 25.05.2021 року Приморським районним судом м.Одеси по даній справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81, 89, 223, 247, 258-261, 268, 433 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на пред`явлення до виконання виконавчого листа №522/12608/17, виданого 25.05.2021 року Приморським районним судом м.Одеси щодо боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , по справі №522/12608/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб органу опіки та піклування ПРА ОМР, органу опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми шляхом встановлення графіку зустрічей з дітьми, на виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 01.02.2018 року щодо зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з його донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення наступного способу участі у вихованні та спілкуванні з донькою: встановити порядок спілкування та побачень ОСОБА_1 з його донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щосереди з 18.00 год. по 20.00 год. та кожної суботи з 10.00 год. по 20.00 год. без присутності матері дитини за місцем проживання батька ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили із моменту її підписання суддею.

Ухвала набирає законної сили негайно після її складання та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 23.07.2021 року.

Суддя Л.В. Домусчі