ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/176/21 Номер провадження 22-ц/814/1595/21Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого суді: Абрамова П.С.,

Суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Зеленської О.І.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 5 травня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Шаповал Т.В.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Полтавській області, державної Казначейської служби України, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

В січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, відповідно до якого зазначав, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи працівниками державної служби охорони в Полтавській області, вчинили відносно нього кримінальне правопорушення, перевищивши свої посадові повноваження, та заподіяли йому легкі тілесні ушкодження. Такими діями йому було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 1 450 грн., а також спричинено моральної шкоди, розмір якої становить 141 750 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 5 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, а саме: стягнуто з Управління поліції охорони в Полтавській області на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1 450 грн., моральну шкоду в розмірі 25 000 грн, 2 770 грн правничої допомоги.

короткого змісту вимог апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу змінити, збільшивши їх розмір до 141 750 грн та 15 000 грн. відповідно.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу:

Вказував, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди місцевий суд не врахував висновку судово-психологічної експертизи від 31.07.2018 року щодо розміру заподіяної йому моральної шкоди та невірно визначив розмір витрат на професійну правничу допомогу.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи:

У відзиві на апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Полтавській області прохало апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін. В обґрунтування заперечень зазначено, що місцевий суд вірно визначив розмір моральної шкоди. Необхідно врахувати, що особи, які заподіяли шкоду вже не є їх співробітниками. Також, суд вірно визначив розмір витрат на правничу допомогу.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Судом установлено, що 26.03.2016 року у місті Полтава, працівники правоохоронного органу - батальйону поліції охорони Управління поліції охорони в Полтавській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , маючи спеціальні звання та здійснюючи функції представників влади, перевищили надані їм службові повноваження, умисно вчинивши дії, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, що супроводжувалось насильством та застосуванням спеціальних засобів щодо потерпілого ОСОБА_1 .

Внаслідок протиправних спільних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , застосування ними спеціальних засобів, фізичного насильства стосовно ОСОБА_1 останньому були завдані побої та заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді: синців та саден шкіри обличчя, тулубу, нижніх кінцівок, екхімозів шиї.

Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 28.08.2019 року, залишеного без змін ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14.12.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права займатись правоохоронною діяльністю на строк 3 роки.

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права займатись правоохоронною діяльністю на строк 3 роки.

Внаслідок протиправних дій працівників відповідача позивачу було заподіяно матеріальну шкоду - пошкоджена куртка чоловіча «Panda» вартістю 1 450,00 грн. /а.с.48/ та заподіяно моральну шкоду, розмір якої місцевим судом було оцінено у сумі 25 000,00 грн.

Також, місцевий суд, застосувавши принцип пропорційності стягнув на користь позивача 2 700,00 грн., в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Місцевим судом вірно встановлено характер правовідносин, які виникли між сторонами.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Стаття 1176 ЦК України передбачає порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

На підставі ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Суд першої інстанції правомірно послався і на роз`яснення, які містяться в положеннях постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду на п.5 постанови вказаного вище Пленуму ВСУ та ст.1167 ЦК, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а)моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в)причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г)вини заподіювача шкоди.

Як роз`яснено в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Місцевий суд вірно застосував приписи ч.6 ст.82 ЦПК України, згідно з якими вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Встановивши винні протиправні дії працівників відповідача, місцевий суд дійшов вірного висновку про повне відшкодування матеріальної шкоди - у розмірі вартості пошкодженої куртки - 1 450 грн.

В зазначеній частині рішення місцевого суду не оскаржується.

Згідно зі ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 25 000 грн. місцевий суд вірно врахував висновки судово - психологічної експертизи №1628 від 31.07.2018, згідно з якими ОСОБА_1 завдано моральні страждання. Орієнтовний розмір її компенсації може становити 23,625 мінімальних заробітних плат (у грошовому еквіваленті сума компенсації залежить від розміру мінімальної заробітної плати на момент винесення судом відповідного рішення). /а.с.22-47/

Вирішуючи вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, місцевий суд врахував обставини, за яких позивачу було заподіяно моральну шкоду, а саме те, що позивачу працівниками УПО завдані легкі тілесні ушкодження, протиправно застосовано щодо нього спеціальні засоби (кайданки); ОСОБА_1 перебував у Полтавському ВП ГУ НП Полтавської області, звідки через кілька годин був звільнений без належного оформлення затримання та справи про адміністративне правопорушення. Внаслідок зазначених протиправних дій позивач перебував у стані психологічного напруження і стресу.

Місцевий суд вірно, з огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при визначенні розміру та стягненні моральної шкоди, дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем, є завищеним.

Розмір відшкодування має бути адекватним відносно нанесеній моральній шкоді, при цьому відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

Разом із тим, заслухавши доводи позивача, та врахувавши позицію відповідачів у справі, апеляційний суд вважає, що розмір стягнутої місцевим судом моральної шкоди підлягає збільшенню.

Апеляційний суд вважає, що визначаючи розмір моральної шкоди в сумі, еквівалентній 4,2 мінімальним заробітним платам, судом першої інстанції недостатньо врахований критерій, що протиправні дії були заподіяні представниками органів влади, та не враховано, що позивачем витрачено додаткові зусилля на відновлення свого порушеного права, у зв`язку з чим визначений місцевим судом розмір моральної шкоди підлягає збільшенню удвічі.

Враховуючи визначений судовим експертом розмір моральної шкоди, апеляційний суд вважає, що після спливу більше чотирьох років після зазначеної події, призначення покарання винним особам, справедливим розміром відшкодування моральної шкоди буде сума еквівалентна 50 000 грн., що становить 8,33 мінімальної заробітної плати.

Враховуючи необхідність збільшення розміру моральної шкоди, підлягають збільшенню витрати на правничу допомогу, понесені позивачем у справі, а саме до 5 000 грн.

Як пояснив в ході судового розгляду позивач, витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 грн. включали в себе і витрати за надання допомоги при розгляді кримінальної справи (10 000 грн.), які не підлягають відшкодуванню у порядку визначеному ЦПК України.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

Враховуючи вищевикладене, рішення місцевого суду підлягає зміні.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності з вимогами п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», особа, яка подала апеляційну скаргу від сплати судового збору звільнена.

За подачу апеляційної скарги за вимогами про відшкодування моральної шкоди необхідно було сплатити фізичній особі судовий збір у розмірі (0,4 відсотки прожиткового мінімуму - 908 грн. *150%) виходячи із ставки збору за вимоги немайнового характеру, тобто 1 362 грн.

Судовий збір за оскарження рішення місцевого суду в частині витрат на правову допомогу оплатою судовим збором не передбачено.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи необхідно покласти на відповідача, Управління поліції охорони в Полтавській області.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п.3 ч.1 ст. 376 , ст. , 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 5 травня 2021 року змінити.

Збільшити розмір присудженої моральної шкоди з 25 000 грн. до 50 000 грн., а розмір витрат на правову допомогу з 2 700 грн. до 5 000 грн. В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 5 травня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з Управління поліції охорони в Полтавській області на користь держави 1 362 грн. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 липня 2021.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук