ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» липня 2021 року

м. Харків

справа № 615/1242/20

провадження № 22ц/818/4032/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 25 березня 2021 року в складі судді Товстолужського О.В.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається, який в подальшому уточнила.

Позовна заява мотивована тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Валківського районного суду Харківської області від 07 грудня 2009 року.

Від шлюбу вона та ОСОБА_2 мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказала, що рішенням Валківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2010 року з відповідача, починаючи з 30 листопада 2009 року, стягнуті аліменти на її користь до досягнення дитиною повноліття, у розмірі 33 відсотків від усіх видів його доходу щомісячно.

На день подачі позову син є повнолітнім та навчається в Харківському національному університеті радіоелектроніки на факультеті автоматизованих комп`ютерних технологій на денній формі навчання.

У зв`язку з навчанням сина виникають витрати на проїзд до навчального закладу, придбання навчально-методичних посібників, підручників, техніки.

Просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 30 жовтня 2020 року і до 30 червня 2024 року.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 25 березня 2021 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду, а саме 02 листопада 2020 року, і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним двадцяти трьох років; рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернуто до негайного виконання; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини у справі, не врахував відсутність у нього можливості надавати допомогу на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання у зв`язку зі станом здоров`я та відсутністю постійного доходу. Він потребує постійного лікування та періодичних хірургічних втручань, на що витрачає майже весь свій заробіток. Судом не з`ясовано ступінь можливості нормального працевлаштування з вказаними хворобами. На його утриманні перебуває неповнолітня дочка ОСОБА_5 , 2011 року народження, яка також потребує постійного лікування та хірургічних втручань. Він не має у власності будь-яких цінностей та банківських вкладів, на обліку в Центрі зайнятості не перебуває, соціальної допомоги від держави не отримує. Позивачкою не надано доказів щодо оплати поїздок сина з м. Валки до м. Харкова та у зворотному напрямку, не надано підтвердження витрат на придбання підручників, техніки. З 2020 року більшість студентів перебуває на навчанні «он-лайн», тому постійні витрати на проїзд не обґрунтовані. В наданих позивачкою квитанціях з придбання технічного обладнання не зазначено, що саме придбано. Доцільність придбання ноутбука та канцелярських товарів у великій кількості не встановлена. Судом не враховано розмір доходів позивачки, а також, що при розірванні шлюбу не відбувся розподіл спільно нажитого майна подружжя.

07 червня 2021 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вона просила в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 - відмовити та залишити оскаржуване рішення суду без змін. Вказала, що відповідач має доходи від здачі в оренду земельної частки (паю), автомобіль, займається веденням особистого селянського господарства. У вересні 2020 року його родина придбала нерухоме майно. ОСОБА_2 встановлено батьківство щодо ОСОБА_5 у 2021 році в процесі судового розгляду з метою зменшення розміру аліментів. Відповідач не має стійкої втрати працездатності та інвалідності, не позбавлений можливості працювати і отримувати дохід. Щомісячні витрати сина на проїзд до навчального закладу складають 3000,00 грн. Також існує потреба у придбанні сучасної комп`ютерної техніки, зошитів. Вона офіційно працює, однак коштів на утримання сина не вистачає. Інших доходів від майна, про які зазначає відповідач, вона не має. На її утриманні перебуває непрацездатна матір похилого віку.

Разом із відзивом ОСОБА_1 надала до суду копії правовстановлюючих документів на майно та свідоцтва про розірвання шлюбу, однак ці докази до суду першої інстанції вона не надавала, поважних причин цього не зазначила, тому вони не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку з продовженням навчання ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надавати у розмірі 1/6 від його заробітку (доходу) щомісячно.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 4).

З 30 листопада 2009 року до 18 травня 2020 року ОСОБА_3 сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_3 на підставі рішення суду (а. с. 6-7, 66-67).

З довідки №54/2799 від 19 жовтня 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 дійсно навчається в Харківському національному університеті радіоелектроніки на 1 курсі денного відділення. Нормативний термін навчання за освітнім рівнем «бакалавр» з 15 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року (а. с. 5).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї №721, виданої Відділом реєстрації Валківської міської ради Харківської області 15 грудня 2020 року, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає разом з сином ОСОБА_3 та матір`ю ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 21).

На підтвердження витрат на навчання сина позивачкою надано копію товарного чеку № 4 від 04 січня 2021 року на придбання канцелярських товарів на суму 300,00 грн, видаткової накладної № 027706118 від 18 жовтня 2020 року на ім`я ОСОБА_3 на придбання корпус QUBE IMPACT BLACK (IMPACT_FMNU3) на суму 1333,00 грн, видаткової накладної № 026704102 від 09 жовтня 2020 року на придбання Gigabyte PCI-Ex GeForce GTX 1650 OC 4 GB GDDR5 на суму 4699,00 грн, видаткової накладної № 026562414 від 08 жовтня 2020 року на придбання be quletl System Power B9 600W Bulk (BN209) на суму 1749,00 грн, чеку № 402908 від 20 січня 2021 року на суму 46,70 грн за придбання квитка на проїзд з м. Харків до м. Валки, а також копії квитанцій про сплату комунальних послуг (а. с. 68-71, 72-79).

ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, не перебуває на обліку як безробітний у Валківській районній філії Харківського обласного центру зайнятості, не перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Валківської райдержадміністрації та йому не призначено ніякого виду допомоги, що підтверджується копіями довідок від 14 січня 2021 року № 01-115/24, від 14 січня 2021 року № 12 (а. с. 34, 35).

ОСОБА_2 має у власності земельну ділянку площею 4,9369 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Харківська область, Валківський район, Кобзарівська сільська рада, яку передано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Агротоп»; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03 лютого 2021 року (а. с. 87-89).

Крім того, ОСОБА_2 є власником автомобіля ВАЗ 21033, 1980 року випуску, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів та копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 02 жовтня 2020 року ВП № 35035582 (а. с. 72, 90).

З епікризу (виписного) вбачається, що ОСОБА_2 перебував на лікуванні у терапевтичному відділенні Валківської центральної районної лікарні з 27 січня 2014 року по 01 лютого 2014 року з діагнозом ВСД за змішаним типом (а. с. 39).

28 січня 2019 року ОСОБА_2 госпіталізований з діагнозом: ІБС, нестабільна стенокардія, гострий коронарний синдром з підйомом ST у ділянці задньої стінки із залученням перегородково-верхівкової ділянки, та виписаний 29 січня 2019 року, що підтверджується епікризом (виписним) (а. с. 38).

Також ОСОБА_2 страждає на полісегментарний остеохондроз, форамінальний стеноз, компресію міжхребтових дисків L3-L4, L5-S1, ретролистез L5 І ст., деформуючий спондильоз, унко-вертебральний артроз, кіфосколітичну осанку, інтракорпоральні грижі Шморля Т6, Т7 (а. с. 34, 40, 41).

ОСОБА_2 проживає разом з ОСОБА_9 та дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 46).

З 07 по 17 травня 2013 року ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні у Регіональному центрі дитячої імунології з діагнозом: недостатність антитіл з близьким до нормального рівнем імуноглобуліна; персистуюча вірусна інфекція; реактивна лімфаденопатія; аденоїди І ст., кандидоз слизової ротоглотки, що підтверджується випискою з медичної карти № 7588/319 (а. с. 111-112).

ОСОБА_5 з 30 жовтня 2018 року по 07 листопада 2018 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 9109 (а. с. 42).

ОСОБА_5 є ученицею 3 класу Минківської філії комунального закладу «Валківський ліцей імені Олександра Масельського Валківської міської ради Харківської області» та перебуває на домашньому навчанні, що підтверджується довідкою від 22 лютого 2021 року № 01-22/84 (а. с. 110).

На підтвердження стану здоров`я ОСОБА_5 та наявності у неї захворювань відповідачем надано консультативні висновки спеціаліста та медичні призначення, а також копії чеків про придбання ліків (а. с. 114-121).

16 лютого 2021 року ОСОБА_2 подав заяву до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання батьківства щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі чого 19 лютого 2021 року видано свідоцтво про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де батьком вказаний ОСОБА_2 (а. с. 109, 138).

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, що продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18.

У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15, у постановах Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717 св 18, від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17, провадження № 61-39201св18.

Як вбачається з матеріалів справи, син сторін ОСОБА_3 досяг 18 років, є студентом Харківського національного університету радіоелектроніки, навчається на денній формі, у зв`язку з чим самостійного заробітку не має.

ОСОБА_3 зареєстрований у м. Валки Харківської області, тому змушений оплачувати проїзд до навчального закладу, що розташований у м. Харкові. Також у нього виникають витрати, пов`язані з придбанням навчальних матеріалів, канцелярського приладдя, техніки тощо.

Отже, встановлені судом обставини справи свідчать про те, що син сторін потребує матеріальної допомоги для оплати пов`язаних з навчанням витрат.

Відповідач ОСОБА_2 має дочку ОСОБА_5 , 2011 року народження, батьківство щодо якої визнав у лютому 2021 року.

При цьому, відповідач перебуває у працездатному віці, хоча й не є офіційно працевлаштованим, однак має таку можливість. Даних про те, що розмір доходів відповідача не дає йому змоги сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, матеріали справи не містять.

Встановивши, що син сторін продовжує навчатися у вищому навчальному закладі та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а його батько ОСОБА_2 перебуває у працездатному віці, має можливість надавати сину відповідну допомогу, судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини його доходів щомісячно, є законним та обґрунтованим

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо того, що він не має можливості надавати допомогу сину у зв`язку зі станом здоров`я та відсутністю постійного доходу; що він потребує постійного лікування та періодичних хірургічних втручань, на що витрачає майже весь свій заробіток; що судом не з`ясовано ступінь можливості нормального працевлаштування; що він не має у власності будь-яких цінностей та банківських вкладів, на обліку в Центрі зайнятості не перебуває, соціальної допомоги від держави не отримує судова колегія відхиляє, оскільки з наданих відповідачем доказів вбачається лише наявність у нього низки захворювань, однак будь-які обмеження у праці, якою він може займатися, не встановлені. Медичних протипоказань чи висновків відповідних медичних лікарських комісій щодо заборони працевлаштування немає. Його працездатність за станом здоров`я не обмежена, що свідчить про наявність у нього можливості працевлаштуватися та отримувати доходи. Перебування відповідача на лікуванні не є тривалими та не свідчать про неможливість бути працевлаштованим.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що на його утриманні перебуває неповнолітня дочка ОСОБА_5 , 2011 року народження, яка також потребує постійного лікування та хірургічних втручань, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, надав оцінку цим обставинам, стягнувши аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини доходів відповідача, а не ј, як просила позивачка, саме з урахуванням наявності у нього другої дитини.

Доводи ОСОБА_2 щодо того, що позивачкою не надано доказів щодо оплати поїздок сина з м. Валки до м. Харкова та у зворотному напрямку, не надано підтвердження витрат на придбання підручників, техніки, що з 2020 року більшість студентів перебуває на навчанні «он-лайн», тому постійні витрати на проїзд не обґрунтовані; що в наданих позивачкою квитанціях з придбання технічного обладнання не зазначено, що саме придбано, та доцільність придбання ноутбука та канцелярських товарів у великій кількості не встановлена, не є підставою для відмови у задоволенні позову, зважаючи на наявність у відповідача як батька обов`язку з утримання свого повнолітнього сина, що продовжує навчання.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_3 навчається на денній формі, факт його потреби у матеріальній допомозі є безумовним. Доказів того, що ОСОБА_3 здатний самостійно себе утримувати, має самостійний дохід і у зв`язку з цим не потребує надання матеріальної допомоги з боку батька, враховуючи те, що він продовжує навчання і у зв`язку з цим не працевлаштований, матеріали справи не містять.

Позивачкою надані наявні у неї докази витрат, пов`язаних з навчанням сина, та підстав вважати їх неналежними чи недопустимими доказами не вбачається.

Твердження відповідача, що судом не враховано розмір доходів позивачки, а також, що при розірванні шлюбу не відбувся розподіл спільно нажитого майна подружжя, висновків суду не спростовують. Відповідних доказів щодо розміру доходів позивачки та перебування майна у її власності відповідач не надавав та клопотань про їх витребування не заявляв. Відомостей про те, що розмір доходів позивачки дозволяє їй самостійно утримувати повнолітнього сина, що продовжує навчатися, без допомоги відповідача, матеріали справи не містять.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судового збору судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 25 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 16 липня 2021 року.