Ухвала

04 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 2-1125/11

провадження № 61-12796ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Коротенка Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Млинівської сільської ради Ратнівського району Волинської області, правонаступником якої є Ратнівська селищна рада Волинської області, ОСОБА_4 , треті особи: Друга львівська державна нотаріальна контора, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння; за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому, неодноразово уточнюючи свої позовні вимоги, просила визнати недійсними заповіт від 11 жовтня 2002 року, складений від імені ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 , та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане на підставі цього заповіту; скасувати реєстрацію права власності на ім`я ОСОБА_3 ; визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а також витребувати належну їй спірну квартиру від ОСОБА_5 та ОСОБА_1 як добросовісних набувачів.

У липні 2011 року ОСОБА_5 , ОСОБА_1 звернулися до суду із зустрічним позовом, у якому просили визнати їх добросовісними набувачами квартири АДРЕСА_1 та визнати за ними право власності на спірну квартиру по 1/2 частці за кожним.

Залізничний районний суд м. Львова рішенням від 08 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 07 березня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовив. Зустрічний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_1 задовольнив частково. Визнав за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 право власності за кожним на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . У задоволенні зустрічної позовної вимоги щодо визнання добросовісними набувачами відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Верховний Суд постановою від 24 жовтня 2019 року ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 07 березня 2017 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

15 червня 2021 року ОСОБА_2 , від імені якої діє представник ОСОБА_9 подала до апеляційного суду клопотання про призначення почеркознавчої експертизи у справі.

Львівський апеляційний суд ухвалою від 22 червня 2021 року клопотання задовольнив. Призначив у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручив Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинив.

29 липня 2021 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 червня 2021 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що клопотання представника ОСОБА_2 про призначення експертизи було подано до апеляційного суду вже на стадії апеляційного перегляду справи по суті, що з урахування приписів частини третьої статті 210, частин першої-другої статті 368 ЦПК України виключає можливість зупинення апеляційного провадження. Відсутність в матеріалах справи на момент призначення експертизи взірців підпису особи, які підлягають дослідженню, та не зазначення конкретних документів, які надаються для дослідження експерту, свідчать про порушення процесуальних норм щодо зупинення провадження у справі у зв`язку із неможливістю проведення такої експертизи.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Щодо оскарження ухвали Львівського апеляційного суду від 22 червня 2021 року в частині призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали..

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження на ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 червня 2021 року в частині призначення у справі судової почеркознавчої експертизи необхідно відмовити, оскільки оскарження ухвал суду апеляційної інстанції щодо призначення експертизи статтею 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права та регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Щодо оскарження ухвали Львівського апеляційного суду від 22 червня 2021 року в частині зупинення провадження у справі.

Пунктом 5 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 9 частини першої статті 252 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом суду, що зумовлене неможливістю вирішення спору по суті до з`ясування обставин, що мають значення для справи, які можуть бути встановлені лише експертом.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Враховуючи, що оскаржуваною ухвалою суду апеляційної інстанції призначено судову експертизу, а для проведення експертизи матеріали справи направляються до експертної установи, і в цей період неможливо проводити відповідні процесуальні дії, апеляційний суд реалізував передбачене пунктом 5 частини першої статті 252 ЦПК України право зупинити провадження у справі, що не може вважатися порушенням норм процесуального права. Таким чином, суд апеляційної інстанції обґрунтовано зупинив провадження у справі на час проведення експертизи.

Отже, оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції в частині зупинення провадження у справі є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Керуючись пунктом 3 частини першої статті 389, пунктом 1 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Млинівської сільської ради Ратнівського району Волинської області, правонаступником якої є Ратнівська селищна рада Волинської області, ОСОБА_4 , треті особи: Друга львівська державна нотаріальна контора, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння; за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

В. С. Жданова

Є. В. Коротенко