Справа № 373/185/21
Номер провадження 2/373/336/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Залеської А.О.,

за участі: секретаря судових засідань Руденко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя у відповідності до рівності часток у праві спільної сумісної власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя з відступом від рівності часток у праві спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та просив: 1) визнати за ним ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 ; 2) визнати за ним ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,10 га (кадастровий номер :01:007:0019) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 ; 3) визнати за ним ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,06 га (кадастровий номер :01:007:0012) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що з 23.10.2007 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У шлюбі сторони набули майно, а саме: 24.12.2010 була куплена земельна ділянка площею 0,06 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 ; 17.10.2012 вони купили житловий будинок по АДРЕСА_1 та одночасно 17.10.2012 купили за цією ж адресою присадибну земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Договори купівлі-продажу на вказане майно були оформлені та зареєстровані на одного з подружжя дружину ОСОБА_2 за нотаріальної згоди чоловіка останньої - ОСОБА_1 . Однак, після розірвання шлюбу відповідачка не визнає за позивачем право на 1/2 частину вищевказаного майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, де рівність часток презюмується законом, а саме: ч.1 ст. 70 СК України.

23.03.2021 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якій позивач за зустрічним позовом просила: 1) визнати за нею - ОСОБА_2 право власності на 3/4 частини земельної ділянки площею 0,06 га (кадастровий номер :01:007:0012), що розташована по АДРЕСА_1 ; 2) визнати за відповідачем ОСОБА_1 право власності на 1/4 частини земельної ділянки площею 0,06 га (кадастровий номер :01:007:0012 по АДРЕСА_1 ; 3) визнати за нею - ОСОБА_2 право власності на 3/4 частини земельної ділянки площею 0,10 га (кадастровий номер :01:007:0019), що розташована по АДРЕСА_1 ; 4) визнати за відповідачем ОСОБА_1 право власності на 1/4 частини земельної ділянки площею 0,10 га (кадастровий номер :01:007:0019) по АДРЕСА_1 ; 5) визнати за нею - ОСОБА_2 право власності на 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_2 ; 6) визнати за відповідачем ОСОБА_1 право власності на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_2 .

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що існують, передбачені ч.2 та ч.3 ст. 70 СК України обставини, які дозволяють відступити від засад рівності часток подружжя у спільній сумісній власності. Зокрема: відповідач ОСОБА_1 не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї; ухилявся від участі в утриманні дітей та навіть вдався до знищення та пошкодження рухомого майна в будинку, в тому числі того, яким користувались діти; розмір аліментів, які відповідач сплачує на дітей є недостатнім для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Ухвалою суду від 24.03.2021 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження на засадах змагальності сторін, з повним з`ясуванням усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_5 зауважила про відсутність підстав для відступу від рівності часток сторін у праві спільної сумісної власності подружжя, посилаючись на відсутність у протилежної сторони доказів, що ОСОБА_1 не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї. Той факт, що мати дітей ОСОБА_2 подала до суду позов про стягнення з нього аліментів не одразу, а через певний час після розірвання шлюбу вказує на те, що батько дітей не ухилявся від утримання дітей та розпочав сплачувати аліменти через відрахування роботодавцем з його заробітної плати коштів за рішенням суду одразу, як надійшов виконавчий лист. Заборгованість по аліментам існує за попередні місяці, коли виконавчий лист ще не перебував в бухгалтерії його організації. Виникнення між сторонами майнового спору могло стати причиною пошкодження речей в будинку на емоціях відповідача як протест в бік колишньої дружини, яка розлучилася з ним, не визнає його прав на спільне майно та подала на аліменти. За твердженням представника, доказів того, що ОСОБА_1 пошкодив саме спільно набуте з колишньою дружиною майно немає, а тому певні обставини та дії з його боку щодо створення безладу в будинку та розкидання меблів, якщо і мали місце, то вони не можуть бути приводом для відступу від рівності часток на користь ОСОБА_2 при поділі нерухомого майна колишнього подружжя, яке є предметом цього спору. Негативна характеристика відповідача та складні стосунки його з колишньою дружиною та дітьми в будь-якому разі не є підставою для зменшення його частки у спільному майні.

Представник позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_6 просила суд задовольнити вимоги за зустрічним позовом та визнати за ОСОБА_2 право на більшу частку у спільному майні подружжя, а саме на 3/4 частини земельних ділянок та житлового будинку. При цьому врахувати наступне: ОСОБА_1 після придбання нерухомості самоусунувся від поліпшення житлових умов в будинку, який був в занедбаному стані та потребував ремонту; не облаштовував будинок меблями та комунальними зручностями, чим відкрито демонстрував пасивність та байдужість до утримання майна та умов проживання дітей; аліменти присуджені та стягуються в примусовому порядку в мінімальному розмірі за судовим наказом саме через ухилення ОСОБА_1 від утримання дітей, на що вказує значна заборгованість по аліментам вже після судового рішення; понад дев`ять років діти та їх мати ОСОБА_2 терпіли знущання та приниження з боку ОСОБА_1 , його агресію та неадекватну поведінку, який перебував вдома майже завжди в стані алкогольного сп`яніння; діти, зазнавши неабиякого психологічного насильства з боку батька не бажають проживати з ним, стороняться та бояться його, а тому мати дітей ОСОБА_2 змушена була залишити помешкання разом з дітьми; ОСОБА_1 продемонстрував свою участь в утриманні дітей тим, що розгромив усі меблі в будинку, в тому числі і дитячі , пошкодив інше майно, чим фактично прирік дітей до матеріальної скрути.

Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (кожен окремо) підтримали позовні вимоги за первісним та, відповідно, зустрічним позовом, пославшись на аргументи викладені у заявах по суті спору.

ОСОБА_2 наголосила, що просить розподілити майно таким чином аби вона, маючи 3/4 частини у спільному будинку, могла разом з дітьми спокійно проживати в належних для їх розвитку умовах та ізольовано від колишнього чоловіка.

ОСОБА_1 пояснив, що він не збирався ділити майно, але колишня дружина відмовляє йому в реєстрації місця проживання за адресою спільного будинку, чим ускладнює його побут та вирішення питань з роботою, а тому він вимагає поділу всього набутого у шлюбі нерухомого майна у рівних частинах.

Допитана в суді як свідок ОСОБА_2 суду показала, що після народження молодшого сина ОСОБА_7 у 2012 році її чоловік ОСОБА_1 почав проявляти неконтрольовану агресію, часто застосовував фізичну силу до членів родини та психологічно подавляв волю дітей, принижував в присутності чоловіків, яких кликав до себе на алкогольні вечірки. Вдома під час агресії він бив посуд, розкидав речі та меблі, виривав двері. Дітям предмети першої необхідності ОСОБА_1 не купував, оскільки не цікавився їхніми потребами та захопленнями, все купувала та оплачувала вона. Ремонт у придбаному за спільні кошти будинку за адресою АДРЕСА_1 відповідач не робив, ванної кімнати дітям не облаштував. Всі меблі та речі в будинок купила її мати, з нею разом вона зробила посильний косметичний ремонт аби можна було вселитись та проживати з дітьми. Старший син ОСОБА_8 боїться батька з п`яти років та зневажає його. Після розірвання шлюбу вона довго сподівалась, що щось зміниться на краще, але все повторювалось. Останньою каплею стало те, що приблизно рік назад старший син, якому вже 13 років, утік від ОСОБА_9 , як пізніше з`ясувалось, до баби (матері позивачки). Зі слів меншого сина батько вдарив його, коли вони були в автомобілі таксі, а вона в той час вийшла по справам. ОСОБА_9 навіть не брав участі в пошуках сина того дня, а спокійно займався своїм дозвіллям, після чого та ліг спати. Син ОСОБА_8 категорично відмовляється повертатись додому, не хоче ні бачити, ні чути батька. Після того випадку вона була змушена залишити власне помешкання разом з дітьми та переселитись в орендовану однокімнатну квартиру до своєї матері. Раніше ОСОБА_1 міг на двох дітей дати їй 1000 гривень у місяць, а потім в принизливій та грубій формі вимагав звіт до копійки про витрату цих коштів. Батько дітей працює водієм на вантажному автомобілі, має постійний заробіток та міг би погасити заборгованість по присудженим судом аліментам добровільно, але він не переймається утриманням дітей та їхнім забезпеченням, а тому покладається на примусове стягнення аліментів державним виконавцем. В тому будинку, де вони всі разом раніше проживали вона та діти здригалися від шуму машин і вдень, і вночі , боялися, що зараз прийде та почне скандалити ОСОБА_1 . Крім того у грудні 2020 року, коли вона вже продала заяву про стягнення аліментів та з дітьми проживала у своєї матері, ОСОБА_1 побив у їхньому будинку всі меблі, в тому числі дитячий стіл, полиці, диван, кухонну витяжку, посуд, пошкодив жалюзі тощо. Після цього сфотографував погром та зухвало надіслав їй фото по «вайбер» звязку. Вона одразу повідомила поліцію про ту подію і він їм зізнався у вчиненому. Свідок ОСОБА_2 також повідомила суду, що вона особисто та діти неодноразово звертались до психолога через негативні наслідки «участі» ОСОБА_1 у духовному та фізичному розвитку дітей.

Свідок ОСОБА_10 суду повідомила, що вона є матір`ю ОСОБА_2 та, відповідно колишньою тещею ОСОБА_1 . На її очах відбувався не один скандал цієї родини і вона бачила страждання дітей та зневажливе ставлення до них батька. Її дочка ОСОБА_2 неодноразово скаржилась, що чоловік б`є її та, що діти тому свідки. Сама вона ще працює та два роки назад оперувала коліно, а тому на деякий час приїхала проживати до дочки на АДРЕСА_1 , щоб допомогти з дітьми. Тоді стала свідком тих жахів, які творив ОСОБА_1 . Його зневажливе ставлення до дітей призвело до того, що старший онук замкнувся у собі. На очах дітей він, будучи випивший, одного разу накинувся на неї та став душити. Тоді вона з дітьми утекла до сусідки навпроти. ОСОБА_1 як вип`є, то при дітях, виражається нецензурно, а також принизливо звертається до них, веде себе зверхньо та зухвало. Згодом вона (свідок), щоб бути хоч якоюсь підтримкою для дочки та дітей, переїхала з м. Києва у м. Переяслав, знайшла тут роботу та орендувала собі житло. Врешті до неї в однокімнатну квартиру прийшов онук ОСОБА_8 , який утік від батька, а за ним прийшла і дочка ОСОБА_2 з меншим сином. ОСОБА_1 залишився у будинку по АДРЕСА_1 У грудні 2020 року її дочка зателефонувала і повідомила, що ОСОБА_1 вчинив у будинку погром та побив усі меблі, а їй надіслав фото. Вона особисто бачила наслідки тих подій дій вже після того як ОСОБА_1 трохи прибрав в будинку. Меблі у дитячій кімнаті майже всі побиті, все інше в жахливому непридатному стані, кухня, витяжка побиті і телевізор не працює. Треба все відновлювати, оскільки умов для проживання дітей вже немає. Після розлучення вона з дочкою облаштували всі приміщення новими меблями. ОСОБА_1 нечасто навідувався туди та сказав, що залишає дім дітям. Свідок вважає, що дітям з батьком проживати небезпечно для їх психічного та фізичного здоров`я. Весь час вона купувала необхідні речі для дітей, щоб допомогти дочці їх утримувати. ОСОБА_1 , у свою чергу купував дітям те що вважав за потрібне сам та лише тоді, коли вчергове хотів помиритися та вибачався перед дітьми, а потім знову брався за своє. Психічний стан старшого онука ОСОБА_8 її (свідка) дуже насторожує, він замкнувся в собі. Менший онук ОСОБА_11 поки малий ще тягнеться до батька, але ОСОБА_1 відкрито його зневажає. Він почав бити дружину ще тоді, коли та була вагітною меншим сином.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що з 2018 року є сусідкою ОСОБА_2 , яку вона неодноразово бачила в синцях та знає, що то наслідки агресії ОСОБА_1 . Останній як п`яний, то дуже агресивний. Він неодноразово просив її (свідка), щоб вмовила ОСОБА_2 помиритись з ним після чергової сварки. Тоді ОСОБА_1 міг купити якісь подарунки дітям, а взагалі, то він говорив що коштів н ті чи інші потреби дітей у нього немає. ОСОБА_2 сама утримувала будинок та подвір`я в належному стані. Одного разу вона бачила як ОСОБА_1 виліз на дах автомобіля «Славута», що був у них у дворі, та кричав, що спалить усе. Діти страждали психічно та боялись його. Заради спокою дітей ОСОБА_2 у 2020 року змушена була залишити помешкання та переїхала до матері. Тоді ОСОБА_1 відчув себе господарем та за весь час свого проживання нарешті зробив паркан біля будинку, хоч за комунальні послуги не платив, бо саме за борги в послідуючому відключили газопостачання. 06.12.2020 свідок була вдома та почула гуркіт, що доносився з будинку по АДРЕСА_1 , та подумала, що ОСОБА_1 щось будує, але увечері їй стало відомо, що в будинку всі меблі та техніка були розбиті вщент і, навіть диван, який ОСОБА_2 замовляла для своїх дітей. Після того як свідок висловила ОСОБА_1 своє обурення його діями, то він сказав, щоб не забувала, що живе по сусідству. Таке вона сприйняла як погрозу.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що є пенсіонеркою та проживає навпроти спірного домоволодіння сторін по АДРЕСА_1 . Туди вони переїхали сім`єю у складі трьох осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їхній син ОСОБА_8 . Згодом у них народився ще один син - ОСОБА_11 . Вперше, приблизно дев`ять років тому як меншій дитині було 2-3 місяці ОСОБА_2 з двома дітьми прийшла уночі до неї та попросилась переночувати. Потім ще декілька разів було таке, що мати з малими дітьми просилась пересидіти якийсь час. Останній раз ОСОБА_2 приходила до неї з дітьми приблизно два роки тому. Вона (свідок) тоді звернула увагу, що в неї з вуха йде кров та вивернута сережка. ОСОБА_2 від неї визвала таксі і вони поїхали. Слідом прийшов ОСОБА_1 , шукав її, але свідок сказала, що їх у неї немає. Було таке, що вона бачила на шиї у ОСОБА_10 (матері ОСОБА_2 ) сліди від пальців. Останні пояснила, що то справа рук ОСОБА_1 . Свідку відомо, що мати ОСОБА_2 ОСОБА_10 активно допомагала з ремонтом у тій хаті та з м. Києва привозила меблі. ОСОБА_1 нічого не робив, щоб покращити умови проживання дітей навіть тоді, коли дружина була в декреті, він жив лише для себе. До нього часто в ту хату ходили чоловіки і вони влаштовували шумний відпочинок, очевидно, що вживали алкоголь.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що вона з ОСОБА_2 працюють разом на АЗС. Одного дня, приблизно рік назад ОСОБА_2 зателефонувала та повідомила, що забере її з роботи, бо вони всією сім`єю їдуть з міста. Того ранку від заправки, коли ОСОБА_2 вийшла з машини, старший син ОСОБА_8 утік невідомо куди через сварку з батьком, який залишився в автомобілі. ОСОБА_2 бігала шукала дитину, а ОСОБА_1 стояв та дивився, байдуже спостерігаючи. Потім почав заштовхувати ОСОБА_2 в салон автомобіля, щоб та їхала додому, а не шукала сина. Вона бачила, як він, відштовхнув її до паркану та почав бити. Це було на очах меншого сина ОСОБА_7 . Врешті заплакана ОСОБА_2 забрала з машини речі та залишилась пошуки сина, а він поїхав. Свідку відомо про погані відносини між цим подружжям, хоча ОСОБА_2 , навіть після розірвання шлюбу ще довго сподівалась зберегти сім`ю та батька дітям, але старший син категорично проти такого життя, а тому і втік від них у той день.

Окрім показань сторін та свідків обставини, які мають значення для справи встановлені на підставі наступних письмових доказів.

Згідно свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 , виданого Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області, 23.10.2007 між ОСОБА_1 та ОСОБА_15 зареєстровано шлюб. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_16 » (а.с.8).

Шлюб сторін розірвано на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26.05.2014 у справі №373/1077/14-ц, яке набрало чинності 06.06.2014 (а.с.2 т.2).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 від 23.10.2007 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народився ОСОБА_4 , про що Відділом ДРАЦС Переяслав-Хмельницького МРУЮ в Київській області видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 (а.с.10).

Під час перебування в зареєстрованому шлюбі, а саме 24 грудня 2010 року ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу придбала земельну ділянку площею 0,06 га, кадастровий номер: :01:007:0012, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького нотаріального округу Київської області Кучеренко Н.М. та зареєстровано в реєстрі договорів за № 2369 (а.с.11-13).

Відповідно до п. 15 вищевказаного договору Покупець ( ОСОБА_2 ) засвідчила, що на момент укладення цього договору вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , і дана земельна ділянка набувається ними за взаємною згодою, як спільна сумісна власність подружжя. Чоловіком покупця - ОСОБА_1 надано згоду подружжя на купівлю земельної ділянки, що була нотаріально посвідчена 24.12.2010 приватним нотаріусом Кучеренко Н.М.

17 жовтня 2012 року на ім`я ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу також було придбано житловий будинок загальною площею 69,00 кв.м., житловою площею 43,40 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер: :01:007:0019. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького нотаріального округу Київської області Кучеренко Н.М. та зареєстровано в реєстрі договорів за № 1573 (а.с.16-17).

Відповідно до п. 1.8 вищевказаного договору покупець ( ОСОБА_2 ) донесла до відома продавця, що на момент укладення цього договору вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , і дана земельна ділянка набувається ними за взаємною згодою, як спільна сумісна власність подружжя. Чоловіком покупця - ОСОБА_1 надано згоду подружжя на купівлю земельної ділянки, що була нотаріально посвідчена 17.10.2012 приватним нотаріусом Кучеренко Н.М.

17 жовтня 2012 року покупцем ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу одночасно з житловим будинком було придбано земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер: :01:007:0019, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького нотаріального округу Київської області Кучеренко Н.М. та зареєстровано в реєстрі договорів за № 1576 (а.с.14-15).

Відповідно до п. 17 вищевказаного договору покупець ( ОСОБА_2 ) донесла до відома, що на момент укладення цього договору вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , і дана земельна ділянка набувається ними за взаємною згодою, як спільна сумісна власність подружжя. Чоловіком покупця - ОСОБА_1 надано згоду подружжя на купівлю земельної ділянки, що була нотаріально посвідчена 17.10.2012 приватним нотаріусом Кучеренко Н.М.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 державним реєстратором зареєстровано право приватної власності на цілий житловий будинок з прибудовою та огорожею по АДРЕСА_1 . Номер запису права власності: 7760248 від 19.11.2014 (а.с.18).

Згідно з Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленому на ім`я продавця за договором - ОСОБА_17 безпосередньо перед укладанням договору, житловий будинок по АДРЕСА_1 побудований у 1953 р. та має прибудову 1997 р., облаштований огорожею з воротами на земельній ділянці. Загальна площа приміщень будинку разом з прибудовою складає 69,00 кв.м., з яких житлова (4 кімнати) 43,40 кв.м., підсобна (веранда, кухня, коридор) 25,60 кв.м. (а.с.20-23).

Відповідно до Звіту про оцінку мана сертифікованого суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_18 станом на 26.01.2021 ринкова вартість житлового будинку загальною площею 69,00 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складає 163 392 гривні (а.с. 24-42).

Земельні ділянки у АДРЕСА_1 площею 0,1000 та по АДРЕСА_3 площею 0,0600 га , що є предметом поділу у цій справі, оцінені суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_19 у 40 000,00 гривень та 24 000,00 гривень, відповідно (а.с.55-56).

З копії паспорта ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , поданими посвідченими ними, вбачається, що кожен з них зареєстрований у АДРЕСА_1 з 09.03.2011 року (а.с.57-58: а.с. 85).

Відповідно до документів з місця роботи ОСОБА_2 остання працює на посаді оператора заправних станцій департаменту мережі АЗС ТОВ «ЕВРО СМАРТ ПАУЕР» з 20.01.2020 та отримує заробітну плату у мінімальному розмірі, встановленому Законом.(а.с.86,87).

За змістом довідок Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 Переяслав-Хмельницької міської ради від 30.11.2020 за № 110 та №111 ОСОБА_4 навчається в 3Б класі, а ОСОБА_3 в 7Б класі. Вихованням дітей та участю їх у шкільному житті займається мати. Батько ОСОБА_1 , участі у вихованні дітей не бере (а.с.89-90).

Судовим наказом від 29.12.2020, виданим за заявою стагувача Яковенко О.О. Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області у справі № 737/1649/20 (провадження № 2-н/373/142/20) з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09.12.2020 до досягнення повноліття старшою дитиною (а.с.93-94).

Судовий наказ про стягнення аліментів отримано стягувачем ОСОБА_2 11.01.2021 та подано до примусово виконання органами державної виконавчої служби, внаслідок чого 05.02.2021 Головним державним виконавцем Біляївського міськрайонного ВДВС Південного МРУ Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито та зареєстроване виконавче провадження за номером: ВП 64387199 (а.с.96-97).

Згідно Розрахунку державного виконавця станом на 05.05.2021 у боржника ОСОБА_1 існує заборгованість з виплати аліментів в сумі 12643,00 грн (а.с.246).

Матеріалами перевірки ВП№1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ІТС ІПНП №7235 від 06.12.2020 підтверджуються ті обставини, що ОСОБА_2 зверталася до поліції з повідомленням про пошкодження майна в будинку по АДРЕСА_1 її колишнім чоловіком ОСОБА_1 . Під час перевірки останній пояснив поліції, що розкидані речі та пошкоджені меблі були ним в результаті пошуку у будинку свого паспорта. З ОСОБА_1 проведено профілактичну бесіду, оскільки вартість пошкодженого майна є недостатньою для інкримінування йому складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 КК України (а.с.192-200, 232).

Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження про оцінку майна, виконаного на замовлення представника ОСОБА_2 за наданим переліком 13-ти найменувань, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 , вартість матеріальних збитків, нанесених власникові майна, внаслідок його ушкодження, станом на дату дослідження (15.12.2020), склала 60590,00 грн. (а.с.102-183).

Всі вищевказані докази визнаються судом достовірними, належними та допустимими, які в своїй сукупності є достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами глави 8 Сімейного кодексу України та нормами глави 26 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка майна співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

В силу вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В силу ч.2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Окремо від вищевказаної норми закону частиною 3 статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.10.2007 по 05.06.2014 і під час шлюбу придбали житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 69,00 кв.м., присадибну земельну ділянку за цією адресою, площею 0,1000 га та окрему, вільну від забудови земельну ділянку площею 0,0600 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_3 .

Між сторонами відсутній спір щодо правового режиму цього майна як спільної сумісної власності подружжя.

Водночас, між сторонами існує спір щодо поділу нерухомого майна, яке придбане під час шлюбу, але оформлено на одного з подружжя ОСОБА_2 .

При цьому, ОСОБА_1 просив суд поділити спільне майно подружжя на рівні частки, у відповідності до загального правила, визначеного в ч.1 ст. 70 СК України, та визнати за ним право власності на 1/2 частини кожного об`єкта спільної сумісної власності.

В свою чергу ОСОБА_2 у зустрічному позові просила суд відступити від засад рівності часток на підставі ч.2 та ч.3 ст. 70 СК України, з урахуванням складних обставин спільного проживання, агресивної та неналежної поведінки батька дітей під час шлюбу та після його розірвання, створення ним умов, які не забезпечували і не забезпечують належне утримання, дітей, а також те, що діти проживають з нею, добровільної матеріальної допомоги батько дітям не надає, а розмір присуджених аліментів є мінімальним та недостатнім для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Встановлені в суді обставини не дають суду достатніх підстав вважати, що під час шлюбу, в тому числі і на момент придбання спільного нерухомого майна ОСОБА_1 не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дітей, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, або витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Показання свідків в частині того, що ОСОБА_1 зловживав алкоголем, вчиняв сварки, не брав особистої участі в ремонтних роботах та не облаштував в будинку комунальні зручності та особисто не купував меблі є недостатніми для доведення таких обставин. Крім того, його дружина ОСОБА_2 не зверталася до суду під час зареєстрованого шлюбу про стягнення з нього аліментів або інших додаткових витрат, пов`язаних з її утриманням та утриманням дітей, їх розвитком чи лікуванням.

Той факт, що ОСОБА_1 у грудні 2020 року пошкодив меблі та техніку в будинку не викликає у суду сумнівів. Водночас, встановлено, що більшість з цих речей були придбані після розірвання шлюбу і ОСОБА_2 вважає їх своїми, що ніким не оспорюється. А тому у суду не має підстав вважати, що такими діями ОСОБА_1 знищив чи пошкодив спільне майно, що було б істотною обставиною для відступу від засад рівності часток подружжя.

Завдана такими діями шкода власнику майна ОСОБА_2 не може бути віднесена на рахунок зменшення частки іншого подружжя ОСОБА_1 у спільному майні, а за доведеності його вини та розміру шкоди повинна бути відшкодована винним в іншому порядку за правилами інших норм Цивільного кодексу України, які регулюють відносини недоторканості приватної власності.

Поряд з цим, суд вважає, що існують інші, доведені позивачем ОСОБА_2 , істотні обставини для відступу від рівності часток подружжя при поділі спільного майна, що є предметом цього спору.

Так, з огляду на те, що ОСОБА_2 у грудні 2020 року звернулась до суду з заявою про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання двох спільних дітей, наявність в нього заборгованості по аліментам, непогашеної в добровільному порядку, а також, враховуючи, що діями ОСОБА_1 , які виразились в пошкодженні в будинку майна, яким також користуються діти, у суду є підстави вважати, що він не дбає про належне матеріальне утримання дітей.

З врахуванням вищевказаних обставин, а також того, що ОСОБА_2 з якою проживають діти, отримує мінімальну заробітну плату, що згідно довідки державного виконавця Яковенко І.В. станом на 05.05.2021 сплатив аліменти лише за один місяць і їх розмір на двох дітей склав 2395,00 грн, у суду є підстави для висновку, що розмір аліментів, які одержує ОСОБА_2 на утримання дітей, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

За встановлених в суді обставин, враховуючи, що іншого житла окрім, спільного житлового будинку, у сторін немає, а ОСОБА_2 , з якою залишаються діти, мусить придбати нові меблі замість пошкоджених, облаштувати окремі дитячі кімнати (кімнату), аби діти не страждали від сімейного насильства, до якого, згідно показань свідків, схильний ОСОБА_1 , з огляду на можливість матір`ю дітей отримати додатковий прибуток за рахунок господарювання на земельних ділянках, суд дійшов висновку про необхідність та доцільність відступу від засад рівності часток у спільному майні набутому підчас шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , збільшивши частку ОСОБА_2 до 2/3 частин кожного об`єкта поділу (житлового будинку, земельної ділянки площею 0,06 га та земельної ділянки площею 0,10 га).

А тому суд при вирішенні спору застосовує положення ч.2,ч. 3 ст. 70 СК України.

В іншому випадку, ОСОБА_2 та двоє дітей, які проживають з нею, можуть бути поставлені в скрутне матеріальне становище.

При цьому, вимога ОСОБА_2 про визнання за нею права на 3/4 частки у спільному майні подружжя визнається судом надмірною по відношенню до іншого співвласника ОСОБА_1 . Окрім того, з огляду на невелику загальну площу будинку, у випадку визначення частки ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини спільного майна, існує ризик не можливості в майбутньому виділити таку частку в натурі, і тоді діти можуть бути поставлені в психоемоційну залежність від негідної поведінки ОСОБА_1 та неприязних відносин між колишнім подружжям.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

З урахуванням того, що обидва позови (первісний та зустрічний) задовольняються частково, суд з врахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладає судовий збір на сторони у тому розмірі, у якому він був сплачений кожним із них при поданні позову, врахувавши, що частка відмовлених позовних вимог від заявлених є однаковим для кожної сторони.

Щодо стягнення інших судових витрат, понесених кожною стороною, то суд бере до уваги те, що фактично рішення ухвалюється на користь ОСОБА_2 , оскільки відступ від рівності часток у спільному майні подружжя, суд здійснює на її користь, а правовий режим спільної сумісної власності цього майна ніким не оспорювався. При цьому, ОСОБА_2 не порушувала перед судом питання стягнення з протилежної сторони судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу.

Той факт, що майно під час шлюбу було придбане та оформлене за згоди ОСОБА_1 лише на ім`я ОСОБА_2 , не може бути підставою для покладення на останню відповідальності за те, що ОСОБА_1 після припинення подружніх стосунків вирішив звернутись до суду з позовом про його поділ. А тому навіть при частковому задоволенні таких позовних вимог на неї не може бути покладено обов`язок відшкодувати судові витрати ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 не надав суду жодного підтверджуючого документу про понесення ним судових витрат (окрім судового збору), у тому розмірі і за тим попереднім розрахунком, який наведений в позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, ч.1 ст. 81, ч.2 ст. 82, ст.ст. 263-266 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя у відповідності до рівності часток у праві спільної сумісної власності - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 1/3 частину житлового будинку, житловою площею 43,40 кв.м., загальною площею 69,00 кв.м. (з відповідною частиною господарських будівель та споруд), що розташований по АДРЕСА_1 ;

Визнати за ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,10 га (кадастровий номер :01:007:0019) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 ;

Визнати за ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,06 га (кадастровий номер :01:007:0012) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_3 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя з відступом від рівності часток у праві спільної сумісної власності - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на 2/3 частини житлового будинку, житловою площею 43,40 кв.м., загальною площею 69,00 кв.м. (з відповідною частиною господарських будівель та споруд), що розташований по АДРЕСА_1 ;

Визнати за ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 0,10 га (кадастровий номер :01:007:0019) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 ;

Визнати за ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 0,06 га (кадастровий номер :01:007:0012) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_3 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу ХIIІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть подаватися учасниками справи через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття відповідної постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ;

відповідач (позивачка за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 16.07.2021

Суддя А. О. Залеська