Номер провадження: 22-ц/813/5656/21
Головуючий у першій інстанції Коблова О.Д.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого - Гірняк Л.А.

Суддів - Цюри Т.В., Комлевої О.С.

За участю секретаря - Ющак А.Ю.,

Представника позивача- Храмова С.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2018 року за позовом ОСОБА_1 до ліквідатора Одеської універсальної товарної біржі GIP (ОУТБ GIP), треті особи - Одеська міська рада, ОСОБА_2

-про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА

Короткий зміст рійшення суду першої інстанції

12.12.2016 року ОСОБА_1 уточнивши позовні вимоги звернулась з позовними вимогами до ліквідатора Одеської універсальної товарної біржі GIP (ОУТБ GIP), треті особи - Одеська міська рада, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору №00/0112 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений на (ОУТБ GIP) між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 20.01.2000 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що підставою звернення з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів є існування договорів купівлі-продажу 2-х квартир, а саме кв. АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які були оформлені на її ім`я ОУТБ GIP та зареєстровані в КП «ОМБТІ та РОН». Проте жодних з цих договорів вона не укладала.

Короткий зміст судового рішення першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 листопадаи 2018 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ліквідатора Одеської універсальної товарної біржі GIP (ОУТБ GIP), треті особи - Одеська міська рада, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору № 00/0112 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений на (ОУТБ GIP) між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 20.01.2000 року - відмовлено.

Відмовляючи в задоволені поовних вимог районний суд виходив з того, що позивачем не доведено порушення саме її прав відповідачем, а тому право не підлягає захисту.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, про задоволення поовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції,обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що вона не є покупцем цих квартир.Зазначені анкетні дані не відповідають дійсності, договір нотаріально не посвідчений, суд не допитав свідка ОСОБА_4 .

В судове засідання представник ліквідатора Одеської універсальної товарної біржі GIP (ОУТБ GIP), треті особи - Одеська міська рада, ОСОБА_2 не зявились, про час та місце розглдяду справи сповіщені належним чином.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті.

В силу частини 2 ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін, що зявились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги приходить до наступного.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положення частини другої статті 16 ЦК України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 628 зазначеного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновками Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 577/5321/17, щодо того, що правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту.

Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до частини 1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У справі, що переглядається, сторона продавець в оспорюваному договорі від 20 січня 2000 року квартири АДРЕСА_1 представлена - позивачем ОСОБА_1 , як покупцем та ОСОБА_3 , як продавцем зазначеної квартири.

Між тим ОСОБА_1 заявила вимоги до ліквідатора Одеської універсальної товарної біржі GIP (ОУТБ GIP) з залученням треті особи - Одеської міської ради та ОСОБА_2 .

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що вимоги позивача не підлягають задоволенню підстави для повернення судового збору- відсутні.

Керуючись ст. 367,368,374,376 ,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 зпадовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2018 року скасувати та прийняти постанову.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ліквідатора Одеської універсальної товарної біржі GIP (ОУТБ GIP), треті особи - Одеська міська рада, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 04.08.2021 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Т.В.Цюра

О.С.Комлева