Справа № 450/446/20 Провадження № 2/450/404/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ТзОВ «Львівгаз збут» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних,-

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача):

Позивач ТзОВ «Львівгаз збут» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів 0,00 грн. основного боргу, 19 278,64 грн. інфляційних втрат, та 3 % річних - 7 406,49 грн.; 2102,00 грн. судового збору.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що ухвалою Пустомитівського районного Львівської області 24.05.2019 року було скасовано судовий наказ про стягнення із відповідачів заборгованості за спожитий природний газ. Відповідачі, які є споживачами природного газу за місцем свого проживання використовують для побутових потреб газ, який надається ТОВ «Львівгаз збут».

ТОВ «Львівгаз збут» виконало свої зобов`язання та надало споживачу послуги, однак, споживач не виконав взятих на себе зобов`язань та не сплачував повністю вартість спожитого газу, тому виникла заборгованість яка станом на 09.01.2020 складається з: 0,00 грн. основна заборгованість, 19 278,64 грн. - втрати інфляції, 7 406,49 грн. - 3% річних нарахованих на суму заборгованості.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив такі задоволити.

Позиція відповідача: відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання. В судове засідання з`явився представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Волошин Тарас Володимирович, який заперечував проти позову пояснив, що згідно позовної заяви позивач ТОВ «Львівгаз збут» пред`являє позов про стягнення заборгованості за спожитий природній газ. Позивач вказує, що виконав свої зобов`язання та надав споживачу послуги однак споживач не виконав взятих на себе зобов`язань та не оплачував повністю вартість спожитого газу. При тому в позові визнають, що заборгованість за спожитий природній газ за адресою вказаною вище станом на 09.01.2020 року складає 0,00 грн. так і просить стягнути солідарно з відповідачів 0,00 грн. суму основного боргу. Це означає, що станом на момент звернення з позовною заявою до суду основної заборгованості не існує. Отже, якщо основної заборгованості не існує, тому не може нараховуватися та стягуватися з відповідачів інфляційні витрати та 3% річних. відповідач ОСОБА_3 завжди вчасно оплачував плату за спожитий природній газ згідно лічильника обліку природнього газу, про це свідчать рахунки та квитанції про сплату та не платив заборгованості яка виникла в 2015 році, отже не вчиняв жодних дій які б свідчили про визнання боргу. Стверджує, що позивачем пропущено строк позовної давності стосовно основної вимоги тому в задоволенні вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат слід відмовити за безпідставністю.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

06.02.2020 року запит щодо доступу до персональних даних; 24.03.2020 року відповідь на запит; 24.03.2020 року ухвала про відкриття провадження; 07.05.2020 року ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 29.10.2020 року ухвала про відкладення судового засідання; 11.12.2020 року ухвала про визнати явку представника ТОВ «Львівгаз збут» обов`язковою.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи довідки, наданої відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Між позивачем та відповідачем виникли правовідносини врегульовані спеціальною нормою права - «Правилами надання населенню послуг з газопостачання», затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року №2246. Даними Правилами чітко передбачено права та обов`язки сторін. Відповідно до вимог зазначених Правил, ТОВ «Львівгаз збут» зобов`язаний надавати споживачу послуги з газопостачання до його квартири, а споживач несе обов`язок по своєчасній оплаті вартості спожитого природного газу. З 27.11.2015 відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015р. за №1382/27827 (надалі - Правила постачання).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2500 від 30.09.2015 р. затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам.

У пункті 5 частини третьої статті 20Закону України «При житлово - комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги.

Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Позивач ТОВ «Львівгаз збут» подав позов про стягнення заборгованості за спожитий природній газ. Він вказує, що виконав свої зобов`язання та надав споживачу послуги однак споживач не виконав взятих на себе зобов`язань та не оплачував повністю вартість спожитого газу. При тому в позові визнає, що заборгованість за спожитий природній газ за адресою вказаною вище станом на 09.01.2020 року складає 0,00 грн. так і просить стягнути солідарно з відповідачів 0,00 грн. суму основного боргу. Отже, суд приходить до висновку, що станом на момент звернення з позовною заявою до суду основної заборгованості не існує.

Покликання представника позивача, що в позовній заяві сталася описка стосовно суми основного боргу, суд оцінює критично, оскільки позивач за час розгляду справи в суді не подавав клопотань про зміну позовних вимог, в нього було достатньо часу для зміни своїх позовних вимог, цим правом позивач не скористався.

Судом встановлено, що згідно рахунків та банківських квитанції про сплату відповідач ОСОБА_3 вчасно сплачував плату за спожитий природній газ згідно лічильника обліку природнього газу.

Як встановлено в судовому засіданні заборгованість в сумі 87 415,15 грн. виникла 14 лютого 2015 року проте позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат 12 березня 2020 року тобто з пропуском строку позовної давності передбаченого ст. 257 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 протягом цього часу не вчиняв жодних дій які б свідчили про визнання ним боргу.

До дій які б свідчили про визнання боргу Верховний Суд у своїй постанові від 06 лютого 2019 року справа N 205/8202/15-ц зазначає наступне згідно частини першої статті 264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. З тлумачення цієї норми слідує, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника), що свідчать про визнання боргу. До таких може відноситися лист, зміст якого свідчить, що боржник визнає існування боргу і бажає відновити погашення боргу.

Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України дійшла до висновку про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови). Оскільки строк позовної давності до основного зобов`язання минув так і до вимог про сплату інфляційних та 3% річних строк позовної давності минув.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) зазначено, що «Натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку».

Тому в задоволенні вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат слід відмовити за безпідставністю. (постанова Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2020 року № 442/398/15-ц).

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «ЛЬвівгаз збут» пропущено строк позовної давності стосовно основної вимоги, отже в задоволенні вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 141, 247, 280, 263-268, ЦПК України, ст.ст. 257 ЦК України, Законом України «Про житлово - комунальні послуги»,суд,

ухвалив :

у задоволенні позовних вимог ТзОВ «Львівгаз збут» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач: ТзОВ «Львівгаз збут», Львівська область, м. Львів, вул. Золота, 42.

Відповідач : ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_6 , АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_8 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 08.07.2021 року.

СуддяД. А. Кукса