Справа № 316/1381/21
Провадження № 2-з/316/56/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2021 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді Бульби О.М.,

за участю секретаря судового засідання Журавльової Ю.В.,

розглянувшибез повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2021 року до Енергодарського міського суду Запорізької області від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов про визнання звіту про оцінку складського комплексу, склад літер «Е-1», 279,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , недійсним шляхом зупинення реалізації складського комплексу реєстраційний номер №246940, склад літер «Е-1», 279,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказує, що в Енергодарському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), перебуває виконавче провадження №61434237 з примусового виконання виконавчого документа (виконавчий лист №2-1662 від 14.03.2011 року) про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна». З метою виконання вищевказаного виконавчого провадження та в результаті вжитих державним виконавцем Кулбаєвою Ю.Г. заходів виявлено та проведено опис та арешт майна ОСОБА_1 , а саме: об`єкт нежитлової нерухомості складський комплекс, реєстраційний номер №246940, склад літер «Е-1», 279,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 14.05.2021 року експертом, суб`єктом господарювання ТОВ «Атлант плюс 2018» вартість вищевказаного арештованого майна визначена у розмірі 906778 грн. з урахуванням ПДВ. Заявник вважає, що суб`єктом оціночної діяльності не було повністю досліджено об`єкт оцінки, опис складського приміщення не відповідає дійсності, оскільки в описі не відображено дані про наявність на території всього приміщення опалення та освітлення, не вказано інформації про входи/виходи, не усе приміщення є предметом оцінки, а лише його частина, що суб`єктом оціночної діяльності передбачено не було - всі ці обставини вплинули на занижену загальну вартість у яку було оцінено майно. Суб`єкт оціночної діяльності необ`єктивно та всупереч умовам кредитної угоди, предметом застави якої є складський комплекс, здійснив оцінку складського комплексу окремо, розділивши нероздільний складський комплекс на різні зони. Заявник подав до суду позовну заяву про визнання звіту оцінки майна недійсним. Вважає, що подальша реалізація майна за вартістю, яка не відповідає дійсній вартості цього предмета нерухомості, може призвести до порушення його прав, що в подальшому буде підставою для визнання торгів недійсними. ОСОБА_1 посилається на те, що існує необхідність у забезпечення позову, та у разі невжиття заходів забезпечення позову, не можливим буде виконання рішення суду.

Заява про забезпечення позову розглядається в порядку ч.1 ст.153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

У ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено право суду забезпечити позов шляхом зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Тобто, такий вид забезпечення може бути застосований тільки для забезпечення позову при подачі позову про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту та при оскарженні боржником виконавчого документа.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Виходячи з вимог п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» зупинення виконавчого провадження є виключним правом державного виконавця.

Приписами Закону України «Про виконавче провадження» та розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» визначено засоби та порядок захисту прав учасників виконавчого провадження та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій, шляхом оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби в судовому порядку.

Разом із тим, згідно із статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», про те, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Як встановлено судом, заявником видом забезпечення позову визначено зупинення передачі майна на реалізацію.

Разом з цим, на час звернення до суду з даною заявою, об`єкт нежитлової нерухомості складський комплекс реєстраційний номер №246940, склад літер «Е-1», 279,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 Енергодарським міським відділом Державної виконавчої служби вже було передано на реалізацію.

Крім того, в прохальній частині заяви, заявник взагалі просить забезпечити позов шляхом зупинення реалізації складського комплексу, реєстраційний номер №246940, склад літер «Е-1», 279,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Але як вбачається з матеріалів цивільної справи №316/1381/21, складський комплекс, реєстраційний номер №246940, склад літер «Е-1», 279,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, визначений заявником вид забезпечення позову не відповідає меті забезпечення позову, а у разі задоволення даної заяви не може бути виконаний.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість даної заяви про забезпечення позову та необхідність відмовити в її задоволені.

Керуючись ст. 149-151, 153, 157,258- 261, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. М. Бульба