Справа № 172/223/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2021 року смт. Покровське Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Корхової М.Г.,

учасники судового провадження:

представник позивача ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , державний нотаріус Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко Ірина Володимирівна, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із цивільним позовом до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , державний нотаріус Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко І.В., ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, а саме, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу серії ННВ 065898 №555, укладений між ОСОБА_8 і ОСОБА_5 , згідно якого ОСОБА_5 набула право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого 20.02.2018 року державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко Іриною Володимирівною.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивачки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на день своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина у вигляді грошових коштів, які знаходяться в Васильківському відділенні АТ «Райффайзен Банк Аваль» на депозитному рахунку № НОМЕР_1 (дата відкриття 01.03.2007р.), залишок коштів - 21672 грн. 19 коп.

Позивач вважає, що до складу спадкового майна мав входити житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який, як виявилося, був відчужений 20.02.2018 року на підставі договору купівлі-продажу серії ННВ 065898 №555.

Позивач ОСОБА_4 є племінницею та спадкоємцем 3 черги за законом після померлої ОСОБА_8 ; згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26 листопада 2018 року державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко І.В., спадщина складається з грошових коштів, що знаходяться в Васильківському відділенні АТ «Райффайзен Банк Аваль» на депозитному рахунку № НОМЕР_1 (дата відкриття 01.03.2007р.), залишок коштів - 21672 грн. 19 коп. (Двадцять одна тисяча шістсот сімдесят дві гривні 19 копійок). Оцінка 1/3 частини спадкового майна складає: 7 224 грн. 38 коп. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину спадкового майна видано позивачу ОСОБА_4 , а також на 1/3 частину на ім`я ОСОБА_5 та на 1/3 частину вищевказаного спадкового майна видано на ім`я ОСОБА_6 .

Позивач зазначає, що за життя померлої ОСОБА_8 на праві приватної власності належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На дату видачі Свідоцтва про право на спадщину виявилося, що даний житловий будинок, в якому на момент своєї смерті проживала ОСОБА_8 , відчужений 20.02.2018 року за договором купівлі-продажу серії ННВ 065898, №555, видавник: державний нотаріус Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко І.В., та до складу спадкового майна не входить. Покупцем (власником) житлового будинку за вказаним договором стала ОСОБА_5 .

Позивач стверджує, що ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждала на хронічне психічне захворювання та перебувала на обліку у лікаря-психіатра за діагнозом: «органічній маячний (шизофреноподібний) розлад», у зв`язку з чим не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Вважає, що на момент укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, ОСОБА_8 не усвідомлювала в повній мірі свої дії та не могла керувати ними, була не спроможна розуміти суті та наслідків вчинених нею дій, пов`язаних із відчуженням житлового будинку.

Посилається на статті 626, 628, 638 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В силу вимог ч.2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч.2 ст. 44 Закону України «Про нотаріат» під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь, у разі потреби нотаріусу надається довідка про те, що особа не страждає на психічний розлад, який може вплинути на її здатність усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними.

За приписами ч. 1 ст. 225 Цивільного Кодексу України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Посилається також на пункт 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (від 6 листопада 2009 року №9), яким роз`яснено, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів (том 1, а. с. 5-8).

Відповідач ОСОБА_5 надала відзив на позов, яким позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю підстав та предмету позову.

У відзиві на позов зазначила, що твердження, аргументи і доводи позивача, викладені в позовній заяві, не відповідають дійсності, ґрунтуються на помилкових твердженнях, зводяться до неправильного розуміння та тлумачення норм цивільного законодавства.

Зазначає, що відповідач - ОСОБА_5 стала власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 ще за життя продавця - ОСОБА_8 , а тому після смерті ОСОБА_8 вказаний будинок не входив до складу спадщини і не підлягав спадкуванню, тому будь-які права та законні інтереси ОСОБА_4 не були порушені.

Зазначає, що 20 лютого 2018 року між ОСОБА_9 (покупцем) та її тіткою - ОСОБА_8 (продавцем) був укладений нотаріальний договір купівлі - продажу житлового будинку, загальною площею 45 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_8 на праві приватної власності.

Після укладання договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, з 20 лютого 2018 року відповідач стала власником цього житлового будинку.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 тобто вже після того як ОСОБА_5 стала на законних підставах (договору купівлі-продажу) власником зазначеного житлового будинку.

Отже, на момент смерті ОСОБА_8 остання вже не була власником цього житлового будинку.

Зазначила, що позивач ОСОБА_4 не є стороною правочину - договору купівлі продажу від 20 лютого 2018 року та будь-якого відношення до права власності або права користування цим будинком не має, на підставі чого вважає, що ОСОБА_4 не може бути позивачем у цій справі, оскільки її права та обов`язки укладеним договором не порушені.

Також зазначає, що будинок придбаний відповідачем на законних підставах, до смерті ОСОБА_8 , договір купівлі-продажу укладений із дотриманням вимог чинного законодавства.

Посилається на статті 317, 319, 328 ЦК України.

Зазначає, що договір купівлі-продажу Серії ННВ № 065863 був підписаний ОСОБА_8 власноруч як продавцем та ОСОБА_5 як покупцем, у відповідності до вимог статті 209 Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2-12 року № 296/5, посвідчений державним нотаріусом Васильківської нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко І.В. у службовому кабінеті державного нотаріуса.

Також зазначає, що з липня 2018 року і по теперішній час у вказаному будинку проживає донька відповідача - ОСОБА_7 із своїми трьома неповнолітніми дітьми.

Зазначає, що вказаний будинок донькою відповідача - ОСОБА_7 частково відремонтовано, оскільки за період проживання у ньому покійної ОСОБА_8 ремонт будинку не здійснювався.

Також заперечує, що ОСОБА_8 до своєї смерті проживала у проданому будинку, стверджує, що з січня 2018 року ОСОБА_8 проживала в житловому будинку відповідача за адресою: АДРЕСА_3 , за якою відповідач здійснювала догляд.

Відповідач стверджує, що під час щоденного спілкування ОСОБА_8 неодноразово говорила їй, що так як відповідач її доглядає, вона хоче подарувати їй свій житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , на що відповідач казала, що у неї є де жити і їй не потрібен інший будинок, однак зазначала, що буде не проти якщо ОСОБА_8 продасть їй вказаний будинок для того, щоб відповідач міг надати його у подальшому для проживання сім`ї її доньки - ОСОБА_7 , у якої є троє неповнолітніх дітей.

В лютому 2018 року ОСОБА_8 погодилася на пропозицію відповідача щодо продажу їй житлового будинку.

Стверджує, що ОСОБА_8 , погоджуючись продати свій житловий будинок, повністю усвідомлювала свої дії, та з власного волевиявлення надала згоду на укладання договору купівлі-продажу будинку.

За домовленістю із ОСОБА_8 всі витрати по оформленню договору купівлі-продажу житлового будинку та його нотаріального оформлення поніс відповідач.

Також зазначає, що ОСОБА_8 ніколи не хворіла на психічні розлади, за свого життя не скаржилася щодо психічних розладів свого здоров`я, не перебувала на обліку у лікаря психіатра щодо будь-яких психічних розладів свого здоров`я та в спеціалізованих лікувальних закладах не лікувалася.

За життя ОСОБА_8 не була визнана недієздатною або обмеженою у своїй правоздатності, отже, ОСОБА_10 при укладанні договору купівлі-продажу мала повну цивільну дієздатність, усвідомлювала значення своїх дій щодо укладання договору купівлі-продажу та керувала ними, діяла з власного волевиявлення на вчинення правочину - укладання договору купівлі-продажу.

Також стверджує, що за життя ОСОБА_8 неодноразово їй скаржилася, що її племінниця - ОСОБА_4 (позивач) заборгувала їй та не віддає значну суму коштів за придбаний у неї раніше недобудований будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , який раніше належав ОСОБА_8 на праві приватної власності.

Крім того, ОСОБА_8 неодноразово наголошувала, що вона не бажає щоб її доглядала її племінниця - ОСОБА_4 , так як вона у неї відбере і будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач пояснює, що погодилася доглядати свою тітку - ОСОБА_8 на її прохання з урахуванням тієї обставини, що більше ніхто із близьких родичів та рідних не погодився її доглядати та з урахуванням категоричної відмови ОСОБА_8 у спілкуванні із її племінницею ОСОБА_4 .

Посилається на статтю 225 Цивільного кодексу України яка визначає, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені, тоді як права та інтереси позивачки не були порушені під час укладання договору-купівлі-продажу, оскільки вона не була стороною цього договору.

Щодо застосування судової практики з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним, зокрема, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року, зазначає, що пункт 16 вказаної Постанови Пленуму роз`яснює, що на підставі статті 225 ЦК України посмертна судово-психіатрична експертиза призначається у спорах за позовами про визнання недійсними саме заповітів, а не договорів купівлі-продажу.

Вважає, що позивач у незаконний спосіб отримала копії виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за № 2966, № 2402, № 1172 ( ОСОБА_8 ), внаслідок чого у відповідності до вимог статті 78 ЦПК України такі письмові докази є недопустимими.

Посилається при цьому на ст. 39-1 Закону України «Про основи охорони здоров`я» якою визначено, що пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні.

Статтею 40 Закону України «Про основи охорони здоров`я» визначено, що медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків.

Вимогами статті 78 ЦПК України визначено, ще суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Вважає, що під час вчинення правочину - укладання договору купівлі-продажу будинку, укладеного між ОСОБА_8 та відповідачем, нотаріального посвідчення вказаного правочину державним нотаріусом Гордієнко І.В. були виконані та дотримані усі вимоги, встановлені Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

Відповідно до вимог статті 43 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 1 та 2 Глави 3 Порядку, при вчиненні нотаріальної дії за паспортами громадян України було встановлено осіб учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії, визначено обсяг цивільної дієздатності відповідача та ОСОБА_8 .

З метою встановлення дійсного наміру ОСОБА_8 на продаж свого власного будинку, і наміру відповідача на купівлю будинку у ОСОБА_8 , державним нотаріусом, у відповідності до вимог статті 44 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 1 та 2 Глави 6 Порядку, було надано для прочитання кожній із сторін умови та зміст договору купівлі-продажу, роз`яснено умови та зміст договору купівлі-продажу, з`ясовано та роз`яснено всі незрозумілі тлумачення та терміни, зазначені у тексті договору купівлі-продажу, було роз`яснено всі правові наслідки для кожної із сторін щодо укладання правочину - договору купівлі- продажу та встановлено шляхом опитування відсутність заперечень ОСОБА_8 до відповідача та відповідача до ОСОБА_8 щодо вчиненого правочину.

Стверджує, що у державного нотаріуса Гордієнко І.В. при посвідченні договору купівлі-продажу, який підписала ОСОБА_8 , не виникло сумнівів щодо дієздатності особи через її похилий вік та поведінку, також зазначає, що зміст позову взагалі не містить фактів щодо неадекватної поведінки ОСОБА_8 .

Також зазначає, що частиною 1 статті 44 Закону України «Про нотаріат» визначено, що довідка про те, що особа не страждає на психічний розлад, який може вплинути на її здатність усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними, надається нотаріусу у разі потреби, а не є обов`язком нотаріуса (том 1, а. с. 222-229).

Третя особа, державний нотаріус Васильківської державної нотаріальної контори Гордієнко І.В., надала суду письмові пояснення. Вважає, що доводи позивача та правова позиція, викладені в позовній заяві стосовно начебто порушення нею як державним нотаріусом норм чинного законодавства під час вчинення нотаріальної дії - посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , ґрунтується на припущеннях позивача та його помилкових твердженнях, зводяться до неправильного розуміння та тлумачення як норм Цивільного законодавства, яким визначено порядок укладання, проведення реєстрації та посвідчення договорів так і норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Посилається на норми закону України «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо).

Пояснила, що у лютому 2018 року, до Васильківської державної нотаріальної контори звернулися громадянка ОСОБА_5 та громадянка ОСОБА_8 з приводу укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_8 на праві приватної власності.

Нею, як державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори, громадянці ОСОБА_5 та громадянці ОСОБА_8 було роз`яснено які необхідні документи для укладання договору купівлі-продажу житлового будинку та визначено день в який нотаріус зможе їх прийняти з приводу укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку.

20 лютого 2018 року між ОСОБА_5 (покупцем) та ОСОБА_8 (продавцем) було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, загальною площею 45, кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_8 на праві приватної власності, та державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори, вчинено нотаріальну дію з посвідчення договору купівлі-продажу Серії ННВ № 065863.

Зазначає, що під час вчинення правочину - укладання договору купівлі-продажу будинку, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , та його нотаріального посвідчення, нею були виконані та дотримані усі вимоги, встановлені Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5.

У відповідності до вимог статті 41 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія була вчинена у приміщенні державної нотаріальної контори.

Відповідно до вимог статті 43 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 1 та 2 Глави 3 Порядку при вчиненні нотаріальної дії за паспортами громадянина України були встановлені особи учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії, визначений обсяг цивільної дієздатності сторін.

З метою встановлення дійсного наміру ОСОБА_8 на продаж свого власного будинку і наміру ОСОБА_5 на купівлю будинку у ОСОБА_8 державним нотаріусом, у відповідності до вимог статті 44 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 1, та 2 Глави б Порядку, було надано для прочитання кожному із них умови та зміст договору купівлі-продажу, роз`яснено кожному із них умови та зміст договору купівлі-продажу, з`ясовано та роз`яснено всі незрозумілі тлумачення та терміни зазначені у тексті договору купівлі-продажу, було роз`яснено всі правові наслідки для кожної із сторін щодо укладання правочину - договору купівлі-продажу та встановлено шляхом опитування, відсутність заперечень ОСОБА_8 і ОСОБА_5 щодо вчиненого правочину.

У відповідності до вимог статті 44 Закону України «Про нотаріат» та пункту 1 Глави 4 Порядку, після особистого підписання договору купівлі-продажу сторонами вказаний правочин було посвідчено нотаріусом.

Відповідно до вимог статті 52 Закону України «Про нотаріат», вказана нотаріальна дія була зареєстрована державним нотаріусом.

Зазначає, що вказаний договір купівлі-продажу будинку, Серії ННВ № 065863, було підписано ОСОБА_8 власноруч як продавцем та ОСОБА_5 як покупцем, та у відповідності до вимог статті 209 Цивільного кодексу України. Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02..2012 року №296/5, посвідчено нею державним нотаріусом Васильківської нотаріальної контори Дніпропетровської області.

Щодо тверджень позивача, викладених у позовній заяві з приводу того, що у неї як державного нотаріуса при посвідченні договору купівлі-продажу, який підписала ОСОБА_8 , не виникло сумнівів щодо дієздатності особи через її похилий вік та поведінку, зазначає, що продавець - ОСОБА_8 під час укладання договору купівлі-продажу свого житлового будинку, знаходячись в службовому кабінеті нотаріуса, в повній мірі усвідомлювала свої дії та керувала ними, розуміла суть та наслідки вчинення нею дій, пов`язаних із відчуженням свого житлового будинку.

Вказаний житловий будинок ОСОБА_8 , продавала ОСОБА_5 з власного волевиявлення.

Зазначає, що їй не зрозуміло, яку саме поведінку ОСОБА_8 має на увазі позивач під час знаходження її у приміщенні державного нотаріуса і чому у неї як державного нотаріуса повинні бути сумніви щодо поведінки ОСОБА_8 через її похилий вік, якщо під час вчинення нотаріальної дії, державним нотаріусом, як вже зазначалося вище, було з`ясовано волевиявлення ОСОБА_8 на укладання договору купівлі-продажу будинку, з`ясовано відсутність у ОСОБА_8 будь-яких суперечностей та заперечень до покупця - ОСОБА_5 , з приводу укладання із нею договору купівлі-продажу будинку, було надано для прочитання ОСОБА_8 текст договору купівлі-продажу будинку, який їй був повністю зрозумілий, та з моменту укладання договору купівлі-продажу будинку - 20.02.2018 року до моменту смерті ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , будь-яких скарг на вчинений правочин - договір купівлі-продажу будинку, від ОСОБА_8 до державного нотаріуса не надходило.

Частиною 1 статті 44 Закону України «Про нотаріат», визначено, що довідка про те, що особа не страждає на психічний розлад, який може вплинути на її здатність усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними, надається нотаріусу у разі потреби (том 2, а. с. 1-6).

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26.09.2019 року відкрите провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , державний нотаріус Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко Ірина Володимирівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу, постановлено розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30.10.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у цивільний справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , державний нотаріус Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко Ірина Володимирівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Ухвалою суду від 27.11.2019 року залучена в якості третьої особи, що не заявляє самостійних позовних вимог на стороні відповідача у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , державний нотаріус Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко Ірина Володимирівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 27.11.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про витребування доказів.

Ухвалою суду від 09.01.2020 року витребувано від державного нотаріуса Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко І.В. оригінал договору купівлі-продажу серії ННВ 065898 № 555 від 20.02.2018 року для огляду в судовому засіданні та його посвідчену копію і копію нотаріальної справи, сформованої у зв`язку з посвідченням зазначеного договору купівлі-продажу нотаріусом; належним чином засвідчені копії документів, які містяться у спадковій справі №360/189/8942_БТ, заведеної у зв`язку з відкриттям спадщини після померлої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо: кола спадкоємців після смерті ОСОБА_8 , обсягу спадкового майна (спадкової маси) після смерті ОСОБА_8 , всіх наявних у спадковій справі заповітів.

Ухвалою суду від 09.01.2020 року витребувано від КЗ «Васильківська ЦРЛ ДОР» оригінали медичної документації (в тому числі переданих до архіву) щодо стану здоров`я, проходження лікування та встановлених діагнозів пацієнту ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі оригінали медичної документації щодо лікування та обліку у лікаря-психіатра за діагнозом: «органічний маячний (шизофреноподібний) розлад».

Ухвалою суду від 09.01.2020 року у справі призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, проведення якої доручене експертам комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради», провадження у справі зупинене.

Ухвалою суду від 09.06.2020 року відновлене провадження у справі у зв`язку із заявленим клопотання експерта про витребування додаткових матеріалів.

Ухвалою суду від 08.07.2020 року постановлено витребувати від Васильківського центру первинної медико-санітарної допомоги оригінал медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; оригінал або належним чином засвідчену копію лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_8 ; витребувати від відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Південно-Східного міжрегіонального управління (м. Дніпро) оригінал або належним чином засвідчену копію лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_8 .

Ухвалою суду від 31.08.2020 року постановлено надати експерту комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» Головачуку В.А. для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи у цивільній справі №172/223/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , державний нотаріус Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко Ірина Володимирівна, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу наступні документи: оригінал медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; належним чином засвідчену копію лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 17.12.2020 року відновлене провадження у справі у зв`язку з тим, що 16.12.2020 року до суду від експертного закладу надійшов висновок судово-психіатричного експерта №27 від 12.11.2020 та цивільна справа з оригіналами медичних документів, які направлялися комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» для проведення експертизи.

Ухвалою суду від 11.02.2021року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Чорної О.В. у справі.

Ухвалою суду від 11.02.2021року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , державний нотаріус Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко Ірина Володимирівна, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Ухвалою суду від 25.03.2021 року закрите підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 16.04.2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Чорної О.В. у справі.

Ухвалою суду від 29.06.2021 року постановлено про проведення судового засідання у цивільний справі в режимі відеоконференції, доручено Самарському районному суду м. Дніпропетровська забезпечити проведення судового засідання у цивільний справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , державний нотаріус Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко Ірина Володимирівна, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, яке відбудеться о 14 год. 00 хв. 12 липня 2021 року, у режимі відео конференції за участю експертів КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР Вепренцевої І.В., Колєснікова О.О., Андрейко М.Ф.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позов підтримала, пояснила, що дізналася про те, що її рідна тітка, ОСОБА_8 під час свого життя продала належний їй будинок тільки після відкриття спадщини, вважає, що її права порушені тим, що будинок не увійшов до спадкової маси. При цьому заперечила, що має майновий інтерес у вирішенні спору, пояснивши, що її метою є встановлення справедливості. Стверджувала, що спілкувалася з ОСОБА_8 протягом багатьох років, забирала її з лікарні у січні 2018 року, не бачила останні 2-3 місяці до її смерті, тобто з січня по березень 2018 року. Зі слів ОСОБА_8 їй було відомо, що вона проживає у відповідача ОСОБА_11 , з якою позивач не спілкується останні 12 років. Характеризувала ОСОБА_8 як дуже вимогливу, справедливу і наполегливу людину, дуже щепетильну і акуратну у побуті. Пояснила, що знала, що у ОСОБА_8 були проблеми з психікою, однак коли дізналася про її психіатричний діагноз сказати не змогла. Пояснила, що вже після її смерті взяла у лікарні у сімейного лікаря ОСОБА_8 виписку з її історії хвороби. Також пояснила, що від її імені писала скарги до органів поліції, в яких ОСОБА_8 скаржилася на антени (вишку мобільного зв`язку), що вона випромінює, на сусідів. Пояснила, що органи поліції, і комунальні служби не хотіли спілкуватися з ОСОБА_8 із-за її важкого характеру.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити. Пояснив, що ОСОБА_8 рідна тітка його довірительниці, ОСОБА_4 , а також рідна тітка відповідачки ОСОБА_5 і третьої особи ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_8 у 2018 році відкрилася спадщина, спадкоємцями за законом стали ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 як спадкоємці третьої черги.

Вони спадкували за ОСОБА_8 грошові кошти (банківський вклад) і в ході оформлення спадщини ОСОБА_4 дізналася, що у спадкову масу не увійшов житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який при житті належав ОСОБА_8 і був відчужений відповідачу за договором купівлі-продажу.

Стверджував, що за життя ОСОБА_8 страждала психічним захворюванням, що підтверджується медичними документами, і під час укладення договору не могла розуміти свої дії та керувати ними, що підтверджується висновком посмертної судово-психологічної експертизи.

Стверджував. що нотаріус не має спеціальної медичної освіти і не може повністю розуміти психологічний стан людини, яка вчиняє правочин.

Пояснив, що права ОСОБА_4 були порушені тим, що вона фактично була позбавлена спадщини на частку будинку, який внаслідок укладеного договору не увійшов до спадкової маси.

Відповідач ОСОБА_4 позов заперечила, просила відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов заперечив, просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що на його думку позов необґрунтований, оскільки відповідач набула право власності на будинок на законних підставах, укладений договір не суперечить закону, був укладений та посвідчений згідно вимог закону, позивач не є стороною цього договору, отже. її права не порушені.

Також пояснив, що за життя ОСОБА_8 на обліку лікаря-психіатра не перебувала, лікування у спеціалізованих медичних психіатричних закладах не проходила, не була позбавлена дієздатності або обмежена у дієздатності.

В судовому засіданні третя особа - державний нотаріус Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко Ірина Володимирівна пояснила, що 20.02.2018 року дійсно нотаріально посвідчила договір купівлі-продажу житлового будинку серії ННВ 065898 №555, укладений між продавцем ОСОБА_8 та покупцем ОСОБА_5 . Пояснила, що ОСОБА_8 знала раніше як людину, з якою проживала в одному населеному пункті смт. Васильківка. Пояснила, що угоду ініціювала сама ОСОБА_8 , нотаріус для встановлення її психічного та емоційного стану в день укладення договору спілкувалася з нею деякий час, ОСОБА_8 чітко відповідала на поставлені питання, у повній мірі усвідомлювала, що відчужує свій будинок іншій особі, розуміла наслідки і запевнила нотаріуса, що впевнена у тому, що не залишиться без житла та догляду до своєї смерті. Посвідчення договору відбувалося у нотаріальній конторі, особи були встановлені, текст договору роз`яснений, сторони власноруч підписали договір. Стверджує, що ОСОБА_8 під час укладення договору купівлі-продажу будинку вела себе абсолютно адекватно, була при ясному розумі, консультувалася з нотаріусом про можливість укладення договору довічного утримання і відмовилася від його складання з тих причин, що укладення такого договору коштує дорожче. Також ОСОБА_8 пояснила нотаріусу ОСОБА_12 перед підписанням договору, що пропонувала всім своїм племінницям здійснити за нею догляд до її смерті і догляд фактично здійснює за нею саме ОСОБА_5 покупець житлового будинку. Також пояснила, що навіть якихось чуток у смт. Васильківка не ходило, що ОСОБА_8 страждає на якесь психічне захворювання, її психічний та емоційний стан під час укладення договору купівлі-продажу не викликав у нотаріуса жодних підозр та сумнівів, внаслідок чого ніякі довідки із лікарні нею не витребувалися.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_7 пояснила, що позивач з відповідачем (своєю рідною сестрою) не спілкувалися останні 12 років, сама ОСОБА_7 з позивачкою також особисто не спілкувалася 12 останніх років. ОСОБА_4 відмовилася від догляду за ОСОБА_8 за її життя, і сама ОСОБА_8 неодноразово казала, що не хотіла, щоб її доглядала позивачка. Стверджувала, що позивачка неодноразово грозилася спалити спірний будинок.

Пояснила, що у теперішній час у будинку проживає вона, ОСОБА_7 , із своїми малолітніми дітьми 6,7 і 14 років.

Також пояснила, що не була присутньою при укладенні та посвідченні договору купівлі-продажу, однак про укладений договір дізналася від своєї матері і самої ОСОБА_8 у той же день, а через тиждень почала проживати у будинку разом зі своїми дітьми, провела у будинку певні роботи поміняла вікна, поклеїла нові шпалери, зробила прибудову, роботи у дворі.

З ОСОБА_8 спілкувалася часто, оскільки допомагала своїй матері ОСОБА_11 здійснювати за нею догляд, ніяких відхилень у її поведінці не помічала.

Останній раз бачила ОСОБА_8 у день її смерті.

В судове засідання також були викликані і допитані свідки.

Свідок ОСОБА_13 показав суду, що є сусідом відповідача ОСОБА_5 . Йому відомо, що ОСОБА_8 перед своєю смертю проживала у ОСОБА_5 . Десь 2 роки тому (дату точно не пам`ятає) ОСОБА_5 попросила його допомогти перевезти речі ОСОБА_8 з будинку ОСОБА_8 на АДРЕСА_5 до неї, оскільки у нього є вантажний автомобіль. Він погрузив речі ОСОБА_8 , посадив її у машину та відвіз до відповідачки. Дорогою ОСОБА_8 сказала йому, що вже стара стала, їй важко одній. Тому вона переїзжає до ОСОБА_14 ( ОСОБА_5 ), де бути жити.

Свідок ОСОБА_15 показала суду, що давно знайома із сім`єю ОСОБА_16 , добре знає ОСОБА_5 і бабушку ОСОБА_17 ( ОСОБА_8 ).

У смт. Васильківка свідок переїхала у 1975 році, знала ОСОБА_8 з тих пір. Інколи, останні роки, ще до переїзду ОСОБА_8 до відповідача, кілька разів бачила її у банку, де вона здійснювала комунальні платежі, завжди була активна, спілкувалася із працівниками банку, свідок інколи недовгий час розмовляла з нею на різні побутові теми, ніякої агресії або іншої дивної поведінки не помічала.

Їй відомо, що деякий час до своєї смерті ОСОБА_8 проживала у будинку ОСОБА_5 , вона бачила її у дворі, біля будинку, але у той час не спілкувалася з нею.

Свідок ОСОБА_18 показала, що проживає по АДРЕСА_5 , була сусідкою померлої ОСОБА_8 багато років, знає її і спілкувалася з нею з 2008 року і до її переїзду наприкінці 2017 року до ОСОБА_5 бачила її майже кожного дня. ОСОБА_8 була дуже товариською і любила побалакати на різні теми. Спілкувалася зі свідком по всіх побутових питаннях, у спілкуванні складала враження абсолютно нормальної людини, провалів у пам`яті не було, нічого дивного від неї ніколи не чула. Також пояснила, що ОСОБА_8 була дуже акуратною, охайною, до того, як переїхала до відповідачки сама прала, готувала, себе обслуговувала. Також показала, що ОСОБА_8 жодного разу не казала їй про ОСОБА_4 , свідок навіть не знала, що у неї є така родичка, саму її також жодного разу у ОСОБА_8 не бачила.

У той же час постійно бачила у ОСОБА_8 . ОСОБА_5 та її доньку ОСОБА_19 , які часто приходили, допомагали ОСОБА_8 . Також казала, що як не буде справлятися, то переїде до ОСОБА_20 ( ОСОБА_5 ) та ОСОБА_19 ( ОСОБА_7 ), бо більше «ніде голову прихилити», а також казала, що після її смерті цей будинок буде « ОСОБА_14 і ОСОБА_19 ».

ОСОБА_8 переїхала до ОСОБА_5 десь восени 2017 року, точніше дату не пам`ятає, після цього свідок ОСОБА_8 не бачила, не спілкувалася, спілкувалася тільки з ОСОБА_7 , яка доповідала їй про здоров`я ОСОБА_8 , про її вимогливість зокрема, ОСОБА_8 вимагала, щоб її кожного дня купали, розчісували волосся і ОСОБА_19 часом скаржилася, що ОСОБА_8 дуже примхлива та вимоглива у побутових питаннях.

Свідок ОСОБА_21 показала суду, що працює у КП «Васильківська ЦРЛ Васильківської селищної ради» на посаді лікаря-психіатра, є завідуючою консультативно-діагностичним відділенням. Показала, що громадянка ОСОБА_8 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра не перебувала, при стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні у 2017 році приходила до неї на прийом в порядку обстеження як і до низки інших лікарів.

Свідок показала, що при спілкуванні (бесіді) ОСОБА_8 поводила себе адекватно, усвідомлювала себе, свій побут, була охайною.

При тому мала певні хворобливі прояви, які виражалися у її певних маячних ідеях. Їй призначалися певні медикаменти для нівелювання її маячних висловлювань, після медикаментозного лікування у свідка не було підстав ставити її на облік, оскільки такої згоди ОСОБА_8 не давала, а показань для стаціонарного лікування не було.

Свідок встановила діагноз «Маячні ідеї впливу» і пояснила, що пацієнти з таким діагнозом мають деякі параноїдні ідеї («ідеї-фікс»), у даному випадку хвора скаржилася, що на неї впливають якимись променями, однак у всьому іншому такі пацієнти залишаються адекватними і подальший розвиток такої хвороби не призводить до втрати пам`яті, розуму, не роблять особу неадекватною, такою, що не розуміє значення своїх дій та не керує ними. Пояснила, що прогресія такого стану призводить тільки до поглиблення саме таких параноїдних ідей, однак у побутовому сенсі особа залишається абсолютно адекватною, усвідомлює себе, оточуючих, свої дії, здатна ними керувати.

Щодо висновку посмертної судово-психіатричної експертизи свідок зауважила що їй незрозуміло як підставі виставленого нею діагнозу був зроблений саме такий категоричний висновок експертами.

Свідок ОСОБА_22 показала суду, що знала ОСОБА_8 десять років, дуже багато з нею спілкувалася, часто бувала у неї в хаті. ОСОБА_8 була дуже товариською, вони часто чаювали разом і свідок неодноразово питала її чи не хоче вона переїхати до родичів, а ОСОБА_8 казала, що буде у своїй хаті поки зможе. Потім сказала, що поїде на тиждень-другий до ОСОБА_14 ( ОСОБА_5 ). Про ОСОБА_4 і говорити не хотіла, не спілкувалася з нею, забороняла навіть згадувати про неї, казала, що буде зимувати у ОСОБА_14 .

Коли вона переїхала до ОСОБА_5 , то свідок бувала у них через день, купала ОСОБА_8 і перевдягала, бо вона соромилася ОСОБА_14 та ОСОБА_19 .

Свідок показала, що ОСОБА_8 була дуже вимоглива у питаннях гігієни, вимоглива до білизни, постільної білизни. ОСОБА_8 казала свідку, що їй добре у ОСОБА_14 . Свідок показала, що ОСОБА_8 померла на її руках, одразу після вечірнього купання, коли вона її перевдягала. Стверджувала, що до останньої хвилини свого життя ОСОБА_8 була в абсолютно ясному розумі, говорила до останньої хвилини.

Також показала, що ОСОБА_8 завжди дуже любила спілкуватися на різні теми, особливо про політику, читати газети.

Неодноразово казала свідку, що будинок віддасть тому, хто її догляне, але прізвищ не називала.

Допитана у якості свідка ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_8 знає з народження, 37 років, спілкувалася з нею все життя. До пенсії ОСОБА_8 працювала у системі торгівлі. Їй відомо, що у 2017 році звернулася до ОСОБА_23 (третьої особи), щоб та її доглянула, але та відмовилась. ОСОБА_8 також багато років не спілкувалася із ОСОБА_4 , спілкувалася і проживала останні місяці свого життя, починаючи з листопада 2017 року у її матері ОСОБА_11 .

Стверджувала, що ніколи жодних дивних висловлювань та дій від ОСОБА_8 не бачила і не чула, останній раз бачила ОСОБА_8 у день її смерті і навіть в день своєї смерті вона була при повному розумі.

Свідок ОСОБА_24 показав, що ОСОБА_8 знає дуже давно, років 20, познайомився з нею через позивачку. Стверджував, що часто допомагав їй по господарству, возив у лікарню, зазначив, що ОСОБА_8 була дуже вимогливою і любили щоб все робилося у відповідності до її побажань. Нічого дивного у її поведінці не замічав, про психічні розлади йому нічого невідомо, вважає, що ОСОБА_8 у повній мірі розуміла свої дії. Показав, що спілкувався з нею в останні місяці її життя, одвозив у лікарню.

В судовому засіданні також були допитані експерти, які надали висновок за результатами здійсненої ними посмертної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_8 .

Експерт ОСОБА_25 показала суду, що висновок зроблений на підставі медичних карток хворої ОСОБА_8 , довідки від психіатра та копії свідоцтва про смерть. Експерти дійшли висновку, що діагноз «маячний органічний розлад» особі лікар почав встановлювати з 2015 року та рекомендував ОСОБА_8 спостереження у лікаря-психіатра за місцем проживання.

Пояснила, що «маячний органічний розлад» при його виникненні та відсутності постійного адекватного лікування приводить до того, що стан хворого стає нестабільним, пояснила, що на тлі соматичних захворювань у ОСОБА_8 в неї проявлялися нервозність, безсоння, роздратованість, неспокій, вона вважала, що на неї здійснюється вплив через повітря, дим, воду. З цими проблемами хвора зверталася до органів поліції. Вважає, що у побути ОСОБА_8 вела себе неадекватно, не оцінювала і не розуміла свої дії, не розуміла наслідки своїх дій. Проявами неадекватної поведінки у побуті вважає, такі-от приклади: людина все своє життя покладає на реалізацію своїх маячних ідей і боротьбу з людьми, які їй начебто шкодять; людина не може нормально вживати їжу, не може нормально спілкуватися з оточуючими; посилається на запис лікаря, що у ОСОБА_26 була часткова амнезія. Вважає, що на момент підписання договору купівлі-продажу була вже 4 роки психічно хворою і не приймала необхідні препарати, які б могли покращити її психічний стан.

Експерт ОСОБА_27 показала суду, що висновок зроблений на підставі медичної документації, наданої на запит суду. Згідно цієї документації «маячний органічний розлад» розвивався у хворої з 2014 року, на підставі чого комісія прийшла до висновку, що на момент укладення договору ОСОБА_8 повноцінно не розуміла своїх дій у зв`язку з наявним в неї розладом. Вважає, що даний психічний розлад може мати своє відображення у всіх аспектах життя хворої, у тому числі побутових. При цьому зазначає, що ситуація проявів хвороби і поведінки людини у побуті є суто індивідуальна.

Вважає, що виходячи з медичних документів, людина, яка страждає на такий психічний розлад, у більшості випадків не може віддавати відліку своїм діям і приймати зважені рішення.

У побуті така людина може вибірково їсти їжу, забути сплатити за комунальні послуги, боятися виходити з будинку.

Експерт ОСОБА_28 пояснив суду, що згідно наданої медичної документації хвора ОСОБА_8 знаходилася у психотичному стані, висловлювала різні маячні ідеї, вважає, що у побуті така особа не може поводити себе адекватно купувати продукти, обслуговувати себе, сплачувати по рахунках тощо. У той же час пояснив, що все це дуже індивідуально, моделювати ситуацію неможливо і треба досліджувати саму особу, щоб змоделювати її поведінку.

Із досліджених письмових доказів та пояснень сторін суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області (копія свідоцтва про смерть, том 1, а. с. 12, 49).

Згідно медичної довідки про причину смерті ОСОБА_8 померла від хвороби серця 16 березня 2018 року (том 2, а. с. 63).

Згідно матеріалів спадкової справи №360/2018, копія якої надана третьою особою нотаріусом Гордієнко І.В. (том 1, а. с. 32-73; том 2 а. с. 94-137) 07.08.2018 року до Васильківської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини після смерті рідної тітки ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 1, а. с. 33; том 2 а. с. 95).

08.08.2018 року до Васильківської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини після смерті рідної тітки ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 1, а. с. 40; том 2, а. с. 103 ).

08.08.2018 року до Васильківської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини після смерті рідної тітки ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 1, а. с. 43; том 2, а. с. 109).

Спадкова справа зареєстрована у Спадковому реєстрі 07.08.2018 року (том 1, а. с. 39; том 2, а. с. 102 ).

Як вбачається із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) ОСОБА_8 за свого життя кілька разів складала заповіти, однак скасовувала їх своїми заявами у період з 2004 по 2011 роки, після чого заповіти більше не складала (том 1 , а. с. 37-38; том 2, а. с. 99-101 ).

26.11.2018 року ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, кожна на 1/3 частини майна ОСОБА_8 . Спадщина, на яку видані свідоцтва, складається з грошових коштів, які знаходяться у Васильківському відділенні АТ «Райффайзен Банк Аваль» на депозитному рахунку № НОМЕР_1 , залишок коштів 21672,19 грн. та на рахунку для зарахування пенсії та соціальної допомоги №, залишок на якому складає 0,94 грн. Оцінка 1/3 частини спадкового майна складає 7224 грн. 38 коп. (том 1, а. с. 67, 69, 71; том 2, а. с. 130, 132, 134).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2018 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, згідно якого продавець ( ОСОБА_8 ) передала у власність, а покупець ( ОСОБА_5 ) прийняла у власність належний їй на праві приватної власності глиновалькований поштукатурений житловий будинок загальною площею 45,3 кв. м. і житловою площею 24,7 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться у АДРЕСА_5 , розташований на приватній земельній ділянці площею 0,0716 га одночасно із зазначеною земельною ділянкою та сплачує за неї обумовлену грошову суму відповідно до умов цього договору (том 1, а. с. 74, 232; том 2, а. с. 138).

Вартість купівлі-продажу будинку визначена сторонами у п. 3 договору і складає 45000,00 грн.

У п. 9 договору зазначається, що право власності на будинок виникає у покупця після державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Договір містить підписи сторін, місце і дату його укладення, зазначається, що договір посвідчений державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори Гордієнко І.В., що договір підписано сторонами у присутності нотаріуса, особи сторін встановлено, їх дієздатність, а також належність ОСОБА_8 житлового будинку перевірено (том 1, а. с. 74, 232; том 2, а. с. 138).

Також 20.02.2018 року ОСОБА_8 надала до Васильківської державної нотаріальної контори заяву, що на момент відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 не існує права власності або права користування ним малолітніми, неповнолітніми дітьми, недієздатними чи обмежено дієздатними особами, а також не існує будь-яких прав на неї у третіх осіб. Заява підписана власноруч ОСОБА_8 , особу ОСОБА_8 встановлено за паспортом, справжність підпису ОСОБА_8 перевірено (том 1, а. с. 82; том 2, а. с. 146).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.12.2018 року власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 , підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу ННВ 065898 №555, виданий 20.02.2018, видавник - Васильківська державна нотаріальна контора (том 1, а. с. 235, зворот).

Згідно листа від 19.11.2019 №902 від КНП «Васильківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Васильківської районної ради Дніпропетровської області надана відповідь, що ОСОБА_8 не зверталася до лікаря-психіатра оскільки у даному закладі відсутній такий спеціаліст (том 2, а. с. 23, 37).

Згідно листа від 22.11.2019 №01-02/1051 від КП «Васильківська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» повідомляється, що ОСОБА_8 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра КП «Васильківська ЦРЛ`ДОР» не перебувала; у наданні інших відомостей, які стосуються фактів звернення особи за медичною допомогою, копій медичних документів відмовлено на підставі ст. 40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (том 2, а. с. 26, 38).

Згідно листа комунального територіального центру соціального обслуговування у Васильківському районі від 13.11.2019 №141 ОСОБА_8 отримувала соціальні послуги у даному закладі з 01.11.2005 року; надання соціальних послуг тимчасово припинялося з 06.02.2018 по 28.02.2018 року у зв`язку з від`їздом до племінниці ОСОБА_5 , у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 остаточно знята з надомного обслуговування.

Також у листі зазначається, що на виконання постанови КМУ від 29.12.2009 р. №1417, комунальний територіальний центр не надає соціальні послуги людям похилого віку з медичними протипоказаннями, а саме, наявністю психічних захворювань.

Згідно медичного висновку КЗ «Васильківський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 03.01.2018 року, протипоказань (в тому числі психічних захворювань) для надання соціальних послуг ОСОБА_8 територіальним центром відсутні. На протязі всього періоду соціального обслуговування медичні висновки підтверджувалися кожного року (том 2, а. с. 28).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 26.11.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 виявлено, що за даною адресою проживає сім`я у складі 4 чоловік: ОСОБА_7 , 1884 р.н., ОСОБА_29 , 2006 р.н., ОСОБА_29 , 2013 р.н., ОСОБА_30 , 2015 р.н. (том 2, а. с. 29).

На виконання ухвали суду від 09.01.2020 року КП «Васильківська центральна районна лікарня» Васильківської селищної ради надала оригінали медичних карток хворої ОСОБА_8 і повідомила, що ОСОБА_8 на обліку у лікаря-психіатра не перебувала і лікування від маячного (шизофреноподібного) розладу їй не призначалась і не проводилась за відсутності для цього підстав (лист №01-02/104 від 31.01.2020, том 2, а. с. 84).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 27 від 12.11.2020 року на поставлене питання: чи була спроможна ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними в момент вчинення нею правочину договору купівлі-продажу серія ННВ 065898, №555, 20.02.2018 року посвідченого державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко І.В. надана відповідь, що ОСОБА_8 за життя, на момент складання договору купівлі-продажу на період часу 20.02.2018 року виявляла хронічний стійкий психічний розлад у формі органічного маячного розладу. За своїм психічним станом на період часу, до якого відноситься складання договору купівлі-продажу (20.02.2018) вона не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (том 2, а. с. 224).

Відповідно до статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється Цивільним Кодексом України і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів.

За умовами ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Висновок судово-психіатричної експертизи у такій категорії справ є лише одним із доказів, якому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати:

- чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи;

- чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі;

- компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень;

- достатність поданих експертові об`єктів дослідження;

- повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним;

- узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи;

- обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Предметом посмертної судово-психіатричної експертизи в цивільному процесі є оцінка психічного стану особи, її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на період юридично значущої дії (угоди), яка сталася у минулому.

Існує ряд специфічних особливостей, які відрізняють посмертну судово-психіатричну експертизу в цивільному процесі від інших психіатричних експертиз. Так, об`єктом такої посмертної експертизи є виключно матеріали справи та медична документація. Експерт не має можливості безпосередньо дослідити психічний стан підекспертного, а тільки проводить його вторинну оцінку, аналізуючи відомості, котрі вказують, як цей психічний стан та поведінка бачились в різні проміжки часу, в тому числі і в період укладання угоди, медичними, юридичними робітниками, оточуючими, та знайшли відображення в поданих матеріалах. Таким чином, діагностична задача вирішується експертом не безпосередньо стосовно підекспертного, а опосередковано, через оцінку інформації, яка міститься в досліджуваних об`єктах на предмет її відповідності існуючим у психіатрії діагностичним стандартам.

Як зазначається у методичних рекомендаціях «Акт посмертної судово-психіатричної експертизи у цивільних справах» під редакцією В. Б. Первомайський, ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 (ІНФОРМАЦІЯ_5 ) суттєвою ознакою посмертної судово-психіатричної експертизи є, як правило, з одного боку дефіцит, а з другого спотворення інформації, що досліджується експертом; відсутній основний об`єкт дослідження підекспертний, через це неможливо верифікувати дані, отримані при дослідженні письмових об`єктів експертизи, співставивши (порівнявши) їх з даними безпосереднього дослідження підекспертного. Окрім того, письмові об`єкти експертизи, через певні вади існуючої системи охорони здоров`я, як правило, неповні як у кількісному, так і у якісному відношенні. Відображення в них психічного стану досліджуваної особи у більшості випадків формальне. В амбулаторних та стаціонарних картах використовуються «професійні штампи», позбавлені ознак індивідуальності хворого та його хвороби.

Дієздатність особи у цивільному процесі презюмується. Через це доведенню підлягає психічна хвороба, яка позбавляє особу здатності до усвідомлення. Однак це не означає, що у досліджувальній частині висновку слід обмежитись викладенням тільки фактів, які свідчать про психічну хворобу. Викладенню підлягають усі факти як за, так і проти хвороби. Саме їх співставлення, аналіз і розв`язання протиріч становить зміст мотивувальної частини акту.

Суд має вивчити і оцінити весь акт експертизи як джерело доказів. У цьому сенсі висновки, як докази, не є самодостатніми. Без мотивувальної частини вони нічого не варті, оскільки невідомо яким чином і на підставі яких аргументів експерт дійшов висновку. Без мотивувальної частини висновок набуває неперсоніфікованого характеру, коли аргументи підміняються «авторитетом» фахівця, його науковим званням чи ступенем, або займаною посадою. Такий підхід для експертизи не прийнятний тому, що позбавляє суд наукових гарантій від помилкових рішень.

Дослідивши висновок судово-психіатричного експерта №27 від 12.11.2020 року, суд з`ясував, що узгодженість між дослідницькою частиною експертизи, мотивувальною та підсумковим висновком викликає певні сумніви, оскільки текст висновку викладений суцільним текстом без зазначення вступної, дослідницької, мотивувальної та резолютивної частини. У п. 21 висновку «Відомості отримані при дослідженні поданих на експертизу об`єктів, що стосуються психічного стану особи, анамнез життя, анамнез хвороби» приводяться посилання на дані медичних карток ОСОБА_8 , наданих експертам для дослідження, власне, цитується її історія хвороби, її скарги, діагноз, у тому числі, загальні захворювання. На дослідження надані медичні документи за період з 27.11.2014 року по 06.01.2018 року (медичні картки хворої ОСОБА_8 ).

Так, ОСОБА_8 оглядалася психіатром після надходження на стаціонарне лікування до терапевтичного відділення 27.10.2016 року. Був встановлений діагноз «органічний астенічний розлад з психотичними включеннями» (том 2, а. с. 223 зворот).

Наступного разу ОСОБА_8 оглядалася психіатром після надходження на стаціонарне лікування до терапевтичного відділення 29.12.2016 року. Був встановлений діагноз «органічний маячний розлад» (том 2, а. с. 223 зворот).

Наступного разу оглядалася психіатром після надходження на стаціонарне лікування до терапевтичного відділення 23.05.2017 року, встановлений діагноз «змішаний параноїдний розлад» (том 2, а. с. 223 зворот).

Останній раз при житті ОСОБА_8 знаходилася на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з 20.12.2017 по 06.01.2018 року, оглянута психіатром 22.12.2017 року, встановлений діагноз «органічний астенічний розлад з параноїдними включеннями» (том 2, а. с. 224).

Таким чином, з медичних документів, на які посилаються експерти у своєму висновку, вбачається, що за період з 27.10.2016 року по 22.12.2017 року ОСОБА_8 встановлені чотири різні діагнози («органічний астенічний розлад з психотичними включеннями», «органічний маячний розлад», «змішаний параноїдний розлад», «органічний астенічний розлад з параноїдними включеннями») при цьому останній по часу встановлений діагноз «органічний астенічний розлад з параноїдними включеннями».

При цьому у п. 22 висновку «обґрунтування та пояснення даних про психічний стан особи та фактів, які встановлені і виявлені при дослідженні об`єктів експертизи» комісія дійшла висновку, що за життя ОСОБА_8 виявляла хронічний стійкий психічний розлад у формі органічного маячного розладу (том 2, а. с. 224).

Експерти у висновку не зазначають чому визначили, що ОСОБА_8 страждала саме на такий психічний розлад, адже останній по часу встановлений діагноз був - «органічний астенічний розлад з параноїдними включеннями», чи є всі чотири діагнози тотожніми, чи ні.

Надалі у п. 22 висновку зазначається, що на протязі тривалого часу у ОСОБА_8 були загальносоматичні склеротичні зміни, на тлі яких в подальшому розвинулися склероз судин головного мозку, гіпертонічна хвороба, дисциркуляторна енцефалопатія, що в сукупності призвело до виникнення психічних розладів у вигляді маячних ідей збитку, переслідування, поведінкової неадекватності, порушення орієнтування, зниження пам`яті, емоційно-вольових розладів, що стало причиною неодноразових госпіталізацій у стаціонари. Зазначені психічні розлади до періоду часу, що цікавить суд, мали стійкий, виражений і незворотній характер і позбавляли ОСОБА_34 здатності розміти значення своїх дій та керувати ними.

Суд, дослідивши висновок, вважає, що він носить формальний, неперсоніфікований характер; по суті висновок зводиться до наступного логічного ланцюжка: із факту наявності певного психічного розладу особи автоматично робиться висновок про її нездатність усвідомлювати свої дії та керувати ними без належного обґрунтування та мотивування такого висновку. Мотивування як таке відсутнє просто перераховані діагнози, вибірково симптоматика.

Аргументи на користь висновків не наводяться зовсім. Після перерахування діагнозів у п.22 висновку, у тому числі загальних захворювань, одразу викладаються висновки. При цьому зв`язок між фактами і висновками не є очевидним і зрозумілим без належного обґрунтування.

Предметом посмертної судово-психіатричної експертизи у цивільних справах є визначення психічного стану особи стосовно вчинених ним юридично значущих дій на момент їх вчинення. Тому саме цей відрізок часу має бути підданий особливо прискіпливому аналізові. При цьому аргументи щодо психологічного критерію обов`язково слід викладати окремо і саме відповідно до зазначеного відрізку часу.

Окрім того, суд зазначає, що на час укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_8 відсутня медична документація, яка б фіксувала її медичний (психічний) стан саме на день укладення угоди і експерти взагалі не мотивували на підставі чого вони дійшли саме такого висновку.

Як вже зазначалося вище, в судовому засіданні буди допитані експерти, які склали висновок. На думку суду експерти надали досить розпливчасті і загальні відповіді на поставлені питання. Експерти оперували такими висловлюваннями як «у більшості випадків», «можливо», «як правило», «взагалі» надавали відповіді на питання учасників процесу щодо мотивування висновку, оперуючи загальними знаннями про симптоматику психічного розладу безвідносно даної конкретної особистості ОСОБА_8 .

Так, експерт ОСОБА_25 висловила думку, що звернення і скарги ОСОБА_8 до різних інстанціїй на опромінювання є ознакою її неадекватності при тому що змісту таких скарг експертам і суду невідомо, оскільки відсутні такі документи у справі.

Експерт ОСОБА_28 прямо зазначив, що симптоматика і перебіг хвороби є суто індивідуальною річчю і без дослідження самої особи її поведінку неможливо змоделювати.

Окрім того, усі допитані експерти стверджували, що особа із таким психічним розладом не здатна себе обслуговувати у побуті, вести домашнє господарство, адекватно спілкуватися з оточуючими, що прямо суперечить поясненням сторін, третіх осіб, показанням свідків.

Як вже зазначалося, при оцінці висновку експерта суд перевіряє обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Суд дійшов висновку, що наданий висновок експертів про те, що ОСОБА_8 на момент укладення договору 20.02.2018 року не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними суперечить іншим матеріалам справи.

Так, в судовому засіданні надали пояснення сторони, третя особа нотаріус Гордієнко І.В. та свідки.

Суд зауважує, що позивач ОСОБА_4 у своїх поясненнях характеризувала ОСОБА_8 як дуже вимогливу, справедливу і наполегливу людину, дуже щепетильну і акуратну у побуті, на прямі питання суду чи не вбачала позивачка дивної, неадекватної поведінки ОСОБА_8 , якихось дивних висловлювань чи дій вона відповіла, що не помічала. Позивач не могла привести в судовому засіданні жодного прикладу такої поведінки ОСОБА_8 за життя.

Третя особа, нотаріус Гордієнко І.В. детально розповіла суду які дії і у якій послідовності нею були зроблені для встановлення особи і перевірки її дієздатності, нотаріус

для встановлення її психічного та емоційного стану в день укладення договору спілкувалася з нею деякий час, ОСОБА_8 чітко відповідала на поставлені питання, у повній мірі усвідомлювала, що відчужує свій будинок іншій особі, розуміла наслідки і запевнила нотаріуса, що впевнена у тому, що не залишиться без житла та догляду до своєї смерті. Третя особа навела суду подробиці бесіди, зокрема, те, що ОСОБА_8 цікавилася можливістю укладення договору довічного утримання, жодних сумнівів у тому, що ОСОБА_8 у день укладення договору знаходилася при ясному розумі і розуміла значення своїх дій у нотаріуса не виникло.

Свідок з боку позивачки - ОСОБА_24 показав, що нічого дивного у поведінці ОСОБА_35 не помічав, про психічні розлади йому нічого невідомо, вважає, що ОСОБА_8 у повній мірі розуміла свої дії. Показав, що спілкувався з нею в останні місяці її життя, одвозив у лікарню.

Суд вважає дуже важливими показаннями свідка ОСОБА_21 , яка працювала у КП «Васильківська ЦРЛ Васильківської селищної ради» на посаді лікаря-психіатра, є завідуючою консультативно-діагностичним відділенням. На відміну від експертів, які проводили посмертну судово-психіатричну експертизу без дослідження безпосередньо особи померлої ОСОБА_8 , даний свідок протягом кількох років, з 2014 по 2018 рік безпосередньо спостерігала хвору ОСОБА_8 , спілкувалася з нею неодноразово, встановлювала діагноз і призначала лікування.

Даний свідок не скривав свого подиву стосовно категоричного висновку експертів, зазначивши в судовому засіданні, що пацієнти з діагнозом «Маячні ідеї впливу» мають деякі параноїдні ідеї («ідеї-фікс»), у даному випадку хвора ОСОБА_8 скаржилася, що на неї впливають якимись променями, однак у всьому іншому такі пацієнти залишаються адекватними і подальший розвиток такої хвороби не призводить до втрати пам`яті, розуму, не роблять особу неадекватною, такою, що не розуміє значення своїх дій та не керує ними. Пояснила, що прогресія такого стану призводить тільки до поглиблення саме таких параноїдних ідей, однак у побутовому сенсі особа залишається абсолютно адекватною, усвідомлює себе, оточуючих, свої дії, здатна ними керувати. Стосовно особистості ОСОБА_8 зазначала, що при спілкуванні (бесіді) ОСОБА_8 поводила себе адекватно, усвідомлювала себе, свій побут, була охайною.

Суд також вважає дуже важливими свідчення ОСОБА_22 , яка знала ОСОБА_8 багато років і останні місяці її життя бачила її майже кожного дня, аж до моменту її смерті, стверджувала, що до останньої хвилини свого життя ОСОБА_8 була в абсолютно ясному розумі, говорила до останньої хвилини.

На питання суду щодо поведінки, вчинків та особливостей спілкування абсолютно всі свідки стверджували, що ніяких особливостей, неадекватної поведінки, забудькуватості чи дивних речей від ОСОБА_8 не бачили, жоден з допитаних свідків, а також сторони у своїх поясненнях не змоги навести жодного прикладу неадекватної поведінки ОСОБА_8 , окрім того, що деякі зазначали, що ОСОБА_8 мала непростий (важкий) характер, була особою владною, що посилилося із віком та супутніми віковими хворобами ( ОСОБА_26 померла у віці 91 рік).

У своїх поясненнях суду допитані експерти стверджували, що особа, яка страждає на визначений ними психічний розлад, не може бути адекватною у побуті, не може себе обслуговувати, не усвідомлює своїх дій, тоді як всі допитані свідки показали, що поки ОСОБА_8 мала сили вона себе повністю обслуговувала, поралася по господарству, готовила їжу, платила за комунальні послуги. Після того, як останні 3 місяці свого життя вона проживала у відповідача ставила високі вимоги до гігієни, чистоти, одягу, білизни, що свідчить про те, що про розпад особистості не йшлося.

Окрім того, згідно листа комунального територіального центру соціального обслуговування у Васильківському районі від 13.11.2019 №141 ОСОБА_8 отримувала соціальні послуги у даному закладі з 01.11.2005 року; надання соціальних послуг тимчасово припинялося з 06.02.2018 по 28.02.2018 року у зв`язку з від`їздом до племінниці ОСОБА_5 , у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 остаточно знята з надомного обслуговування.

У листі зазначається, що на виконання постанови КМУ від 29.12.2009 р. №1417, комунальний територіальний центр не надає соціальні послуги людям похилого віку з медичними протипоказаннями, а саме, наявністю психічних захворювань.

Як встановлено судом, ОСОБА_8 на обліку у лікаря-психіатра не перебувала, не була визнана недієздатною особою або такою, що обмежена у дієздатності.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України).

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст. 328 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ст. 656 ЦК України).

На день укладення договору купівлі-продажу будинку ОСОБА_8 була єдиними власником цього будинку і мала права розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Суд також зазначає, що на день укладення договору купівлі-продажу будинку права позивача жодним чином не порушувалися, оскільки ОСОБА_4 не була співвласником цього будинку, не проживала у ньому, під час життя ОСОБА_8 не був складений заповіт на її користь і той факт, що позивач став спадкоємцем третьої черги після смерті ОСОБА_8 і спадкував за нею інше майно (грошові кошти) не свідчить про порушення прав позивача шляхом укладення угоди щодо відчуження належного ОСОБА_8 нерухомого майна на час такого відчуження.

Суд не встановив порушень під час укладання та посвідчення договору нотаріусом.

У підготовчому судовому засіданні ухвалою суду від 11.02.2021року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , державний нотаріус Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко Ірина Володимирівна, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу у зв`язку з необґрунтованістю даного клопотання.

Згідно ч. 2 ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Після допиту свідків та дослідження письмових доказів у справі суд роз`яснив учасникам право на заявлення клопотання про проведення повторної експертизи, однак сторони відмовилися скористатися своїм правом.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, заслухавши сторони, з`ясувавши усі обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі письмові докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 30, 203, 225, 316-319, 328, 655, 656 ЦК України, ст. ст. 7, 8, 10, 12, 18, 77, 81, 89, 110, 113, 259, 263-265, 268Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , державний нотаріус Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко Ірина Володимирівна, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу серії ННВ 065898 №555, укладеного між ОСОБА_8 і ОСОБА_5 згідно якого ОСОБА_5 набула право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого 20.02.2018 року державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко Іриною Володимирівною - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Покровський районний суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_7 .

Третя особа 1: ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , проживає: АДРЕСА_8 .

Третя особа 2: державний нотаріус Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко Ірина Володимирівна, місцезнаходження: вул. Соборна, 52 смт. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області, 52600.

Третя особа 3: ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, проживає: АДРЕСА_9 .

Повний текст рішення виготовлений 29 липня 2021 року.

Суддя О.В. Чорна

19.07.2021