Справа № 462/3375/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2021 року Залізничний районний суд м.Львова в складі: головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі Шиманській Я.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про зміну формулювання причин звільнення, стягнення вихідної допомоги та стягнення заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 17.05.2021 року звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати формулювання причини її звільнення з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА»: «Звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України» - неправильним, замінити формулювання причини її звільнення на: «Звільнено за власним бажанням, ч.3 ст. 38 КЗпП України». Також просить стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на її користь вихідну допомогу в сумі 6 230,85 грн., стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ДОРТА» на її користь середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 28.04.2021р. по день прийняття рішення суду. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона працювала провідним бухгалтером будівельно-ремонтного цеху (035) на ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА», 28.04.2021 року була звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про працю, а саме: ст.ст. 75, 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ст. 10 Закону України «Про відпустки», невиконання умов трудового договору та Колективного договору ДГІ і «ЛДЗ «ЛОРТА» на 2016-2020рр., заявою від 26.04.2021р., позивач просила звільнити по ч.3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням умов трудового і Колективного договорів - невиплатою заробітної плати. Всупереч цьому відповідач звільнив її з формулюванням «за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України». Вихідна допомога не була нарахована та виплачена. З огляду на вищезазначене, вважає формулювання причини її звільнення неправильним і просить змінити його із «Звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України» на «Звільнений за власним бажанням, ч. 3 ст. 38 КЗпП України». Також просить стягнути з відповідача на свою користь 6 230,85 грн. вихідної допомоги, а також понесені судові витрати.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач на позовну заяву не надав відзиву, хоча ухвалу про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження отримав, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працювала на посадіпровідного бухгалтера будівельно-ремонтного цеху (035) на ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» з 02.08.2021 року, що підтверджується копією трудової книжки.

З заяви позивача від 26 квітня 2021 року вбачається, що вона звернулась до директора ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» про звільнення її з займаної посади провідного бухгалтера будівельно-ремонтного цеху (035) у зв`язку з невиконанням умов трудового і колективного договорів - невиплатою заробітної плати у відповідності до вимог ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Згідно витягу з наказу по ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» від 28 квітня 2021 року № 105к позивача звільнено з посади провідного бухгалтера будівельно-ремонтного цеху 28 квітня 2021 року за власним бажанням, у відповідності до ст. 38 КЗпП України. Аналогічний запис міститься в трудовій книжці позивача, копія якої додана до матеріалів справи.

За змістом статті 38 КЗпП розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і які працівник визначає самостійно.

У разі якщо вказані працівником причини звільнення порушення роботодавцем трудового законодавства (ч. 3 ст. 38 КЗпП) не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору. При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 КЗпП, він може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися. Про це йдеться у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 199/8766/18.

Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що формулювання причини звільнення, яке вказано в вищезазначеному наказі та в трудовій книжці позивача, є неправильним. Відповідачем порушені вимоги КЗпП .

Згідно з ч. 3 ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Також встановлено, що позивачці при звільненні не було виплачено вихідної допомоги у розмірі у розмірі передбаченому ст. 44 КЗпП України.

Відповідно до довідки про суму заборгованості заробітної плати заробітна плата позивачу не виплачувалася вчасно. Середньомісячна заробітна плата становить 319,53 грн. X 6,5 = 2 076,95 гри. Розмір вихідної допомоги нараховується у розмірі тримісячного середнього заробітку і становить: 2 076,95 грн. X 3 = 6 230,85 гри.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору вихідна допомога виплачується у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Відтак, вихідна допомога у розмірі тримісячного середнього заробітку становить 6230 грн. 85 коп.

За наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача відповідно до ст.44 КЗпП підлягає стягненню в користь позивача вихідна допомога у розмірі тримісячного середнього заробітку, що становить 6230 грн. 85 коп.

Середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні має бути розрахований як множення середньоденної заробітної плати на кількість робочих днів затримки і виплат. Кількість робочих днів затримки виплат станом на 17.05.2021р. становить 11 робочих днів.

Середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні станом на 17.05.2021 року становить: 319,53 грн. Х 11 робочих днів = 3514,83 грн. за період з 28.04.2021 р. по 17.05.2021 р., виходячи з наступного розрахунку:

319,53 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) X 11 (кількість робочих днів за період з 28.04.2021 р. по 17.05.2021р.)

Суд приймає поданий позивачем розрахунок середнього заробітку за період з 28.04.2021 р. по 17.05.2021р., оскільки такий відповідає Постанові КМУ від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України.

Як вбачається із роз`яснень, даних у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, якщо роботодавець не доведе відсутності у цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення і з відповідача слід стягнути на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 28.04.2021 року по 17.05.2021 року у розмірі 3514,83 грн., та вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, що становить 6230 грн. 85 коп.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1816 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 264, 265, 268, 274, 275, 279ЦПК України, ст. 38, 116, 117 КЗпП України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про зміну формулювання причин звільнення, стягнення вихідної допомоги та стягнення заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.

Визнати неправильним формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА»: «Звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України».

Змінити у трудовій книжці ОСОБА_1 формулювання причини звільнення ОСОБА_1 «Звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України» на «Звільнено за власним бажанням, ч. 3 ст. 38 КЗпП України».

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 6230 грн. 85 коп. вихідної допомоги.

Стягнути із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 квітня 2021 року по 17 травня 2021 року у розмірі 3514,83 грн., без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

Стягнути із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 1816 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду, відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через Залізничний районний суд м. Львова.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з п.3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач Державне підприємство «Львівський державний завод «ЛОРТА», місцезнаходження 79052, м. Львів, вул. вул. Патона, 1, , р/р НОМЕР_3 ПАТ АКБ «Укргазбанк», МФО 320478.

Суддя: Н.М.Румілова