КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8412/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргоюМухи Дмитра Олександровича в інтересах ОСОБА_2 на додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Яценко Н.О.

у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Завод "Маяк" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

встановив:

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення з АТ "Завод "Маяк" 23175,21 грн. вихідної допомоги, 7115,22 грн. компенсації за невикористану відпустку, 135802,90 грн. невиплаченої заробітної плати, 186346,02 грн. компенсації у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні та судових витрат.

В позовній заяві зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат становить 25000 грн. витрат на правову допомогу та 2166,37 грн. судового збору.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 08 грудня 2020 року, ухваленим в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи, позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути із АТ "Завод "Маяк" заборгованість по заробітній платі станом на 01 вересня 2020 року в загальному розмірі 135802,90 грн. без утримання податків та обов`язкових платежів та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 січня 2020 року по 23 вересня 2020 року в сумі 79500 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з АТ "Завод "Маяк" на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в сумі 795 грн. Стягнуто з АТ "Завод "Маяк" на користь держави судовий збір в сумі 1358,02 грн.

21 грудня 2020 року Муха Д.О. в інтересах ОСОБА_2 звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення з АТ "Завод "Маяк" 25000 грн. витрат на правову допомогу.

Від відповідача клопотань про зменшення витрат на правничу допомогу чи заперечень проти них не надходило.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року, з урахуванням ухвали від 15 березня 2021 року про виправлення описки, стягнуто з АТ "Завод "Маяк" на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. В іншій частині відмовлено.

Не погодившись з ухваленим додатковим рішенням, адвокат Муха Д.О. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить додаткове рішення в частині відмови у стягнення 10270 грн. витрат на правову допомогу скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути 15270 грн. пропорційно розміру задоволених вимог.

Посилається на те, що суду наданий розрахунок витрат на правничу допомогу, при цьому у такий розрахунок не включено ряд витрат, які здійснені адвокатським об`єднанням у зв`язку провадженням по справі, зокрема, витрачено час на контроль прийняття та видачу рішень, на підготовку та подачу заяви про видачу виконавчих документів, їх отримання, дорогу до суду, подачу цієї апеляційної скарги, зустрічі з клієнтом. Адвокатським об`єднанням доведеться зробити і ряд інших дій на виконання рішення.

Зазначає, що позовні вимоги задоволені у розмірі 61,08% від ціни позову, відтак пропорційний розмір витрат на правову допомогу становитиме 15270 грн.

Вказує, що суд не навів обґрунтованих мотивів стягнення саме такої суми.

Посилається на надмірні строки вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що 26 серпня 2020 року між ОСОБА_2 та Адвокатським об`єднанням "ІНПРАКСІ" укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого клієнт надає об`єднанню доручення з надання правової допомоги, а останнє займається його виконанням.

Розділом 4 договору визначено, зокрема, питання розміру і порядку оплати послуг. Конкретного розміру не вказано, але зазначено, що оплата послуг здійснюється на підставі виставлених рахунків.

18 грудня 2020 року сторонами складено акт №1 приймання-передачі послуг, згідно із яким були надані такі послуги:

- вступ у справу, підготовка договору про надання правової допомоги та надання попередніх консультацій - 2 год.;

- збір і вивчення документів - 3 год.;

- підготовка та подання адвокатського запиту від 27 серпня 2020 року - 2 год.;

- вивчення документів, що надійшли у відповідь на адвокатський запит - 2 год.;

- підготовка та подання позовної заяви - 8 год.;

- отримання копії рішення суду - 2 год.;

- підготовка проекту заяви про ухвалення додаткового рішення - 3 год.

всього на суму 25000 грн.

Квитанціями від 11 вересня та від 18 грудня 2020 року позивачем на рахунок адвокатського об`єднання сплачено 15000 грн. та 10000 грн. відповідно.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції навів висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3, 5, 9 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. При цьому суд посилається на постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 листопада 2019 року у справі №910/906/18 та від 06 грудня 2019 року у справі №910/353/19, та, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні без участі сторін, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат і ринкових цін адвокатських послуг, дійшов висновку про можливість зменшити їх розмір та стягнути 5000 грн.

З такими висновками апеляційний суд не погоджується та вказує на таке.

Згідно із статтею 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат.

Згідно із статтею 134 ЦПК України:

1. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

4. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно із статтею 137 ЦПК України:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 246 ЦПК України визначено наступне:

1. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

2. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

3. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до зазначених вимог процесуального закону для відшкодування судових витрат заявник має дотриматися такого алгоритму та вчинити наступні процесуальні дії:

1) з першою заявою по суті справи зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат;

2) подати докази про витрати до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду;

3) якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У своїх рішеннях у справах "Баришевський проти України" від 26.02.2015 р., "Гімадуліна та інші проти України" від 10.12.2009 р., "Двойних проти України" від 12.10.2006 р., "Меріт проти України" від 30.03.2004 р., "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 р. ЄСПЛ указував, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат".

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 вказано, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення".

Положення статті 137 ЦПК України вказують на те, що питання співмірності залежить від конкретних характеристик справи, затраченого часу на участь в ній, обсягом виконаною роботи правового напряму. При цьому конкретні значення про неспівмірність суд визначає лише на підставі клопотання іншої сторони. В той же час за судом зберігається право відокремити від загальної суми витрат, що вказані як правова допомога, витрати, які фактично ними не можуть бути.

Висновки судуз посиланням на постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 листопада 2019 року у справі №910/906/18 та від 06 грудня 2019 року у справі №910/353/19 не ґрунтуються на висновках, які виклав цей касаційний суд.

Так, у справах №922/445/19 та №910/353/19, в яких були подані заперечення проти заявленого розміру судових витрат, касаційний суд аналізував можливість суду за власною ініціативною зменшити розмір витрат на правничу допомогу та дійшов висновку, що така ініціатива допускається в певних випадках, які неодмінно мають включати заперечення іншої сторони проти заявлених витрат.

У справі №910/906/18 стороною не було висловлено заперечень проти витрат на правничу допомогу, відтак касаційний суд відхилив відповідні доводи про незаконність стягнення витрат на правничу допомогу.

Окрім того, вказані висновки ґрунтуються на аналізі не лише допустимості витрат на правничу допомогу (стаття 126 ГПК, аналогічна статті 137 ЦПК України), а і на дослідженні обставин, які внаслідок поведінки сторін могли сприяти їх необґрунтовано збільшенню (частина стаття 129 ГПК, аналогічна частині 3 статті 141 ЦПК України), в чому суд і може проявити ініціативу. Проте, в будь-якому випадку касаційний суд вказав на необхідність заяви сторони проти стягнення таких витрат.

Відтак, апеляційний суд погоджується з позицією скаржника, що суд необґрунтовано дійшов висновків про зменшення витрат на правничу допомогу з власної ініціативи та про можливість їх стягнення у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог.

Доводи з посиланням на строки розгляду справи апеляційний суд відхиляє, оскільки такі не впливають на вирішення справи.

Доводи з посиланням на те, що обсяги проведеної адвокатським об`єднанням роботи є більшими, ніж заявлено витрат на їх компенсацію, апеляційний суд відхиляє, оскільки суд досліджує питання про відшкодування витрат в межах, про які було зазначено суду, а не в ілюзорних.

Доводи в тій частині, що адвокатським об`єднанням доведеться виконати ще ряд робіт з правової допомоги безпідставні і не можуть ураховуватися судом під час вирішення питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки суд досліджує питання в розрізі реальних фактів по виконаним зобов`язанням, а не майбутніх зобов`язань адвокатського об`єднання перед клієнтом.

Відповідно до статті 376 ЦПК України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи для підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Мухи Дмитра Олександровича в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з Акціонерного товариства "Завод "Маяк" на користь ОСОБА_2 15270 грн. на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 липня 2021 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова