Дата документу 20.07.2021
ЄУ № 942/1017/21
Провадження №2-з/942/21/21
У Х В А Л А

20 липня 2021 року смт. Новопсков

Луганської області

Новопсковський районний суд Луганської області у складі судді Чалого А.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в обґрунтування якої посилається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 21.11.2018 розірвано. За час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжям було придбано транспортний засіб LADA Kalina, 2008 року випуску, темно-синього кольору, VIN: ХТА НОМЕР_1 , держаний номер НОМЕР_2 . ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом про поділ майна подружжя, але їй стало відомо, що ОСОБА_2 планує продати автомобіль, який належить їм на праві спільної сумісної власності.

Вважає, що негайне невжиття заходів забезпечення позову , а саме накладення арешту на спірний автомобіль, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (п. п. 1-4 ч. 1, ч. ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову суд має перевірити, чи дійсно надані стороною докази свідчать про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, при цьому врахувавши співмірність позовних вимог та виду забезпечення позову; інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що автомобіль, на який має бути накладений арешт, а саме LADA Kalina, 2008 року випуску, темно-синього кольору, VIN: ХТА НОМЕР_1 , держаний номер НОМЕР_2 , належить на праві спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та був придбаний за час перебування у зареєстрованому шлюбі.

Проте, матеріали заяви не містять відомостей про належність спірного автомобілю будь-кому з колишнього подружжя, а також відомостей про час набуття транспортного засобу, а додане до заяви зображення VIN-коду, що розташоване на кузові автомобіля є ідентифікаційним номером транспортного засобу, а не правовстановлюючим документом.

Таким чином, за відсутності вказаних відомостей, вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно може порушити права інших осіб, а тому суд дійшов висновків про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя

Новопсковського районного суду

Луганської області А.В. Чалий