Справа № 606/1355/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Будз М.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Теребовлянська державна нотаріальна контора, у якому просять: визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з яких 1/3 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/3 частина, як за членом колишнього колгоспного двору, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , як за членом колишнього колгоспного двору.

В обґрунтування заявлених вимог, вказують на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 мав статус колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані: його дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами.

Після смерті ОСОБА_3 отримати у державного нотаріуса Теребовлянської державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не може через те, що на вказаний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами відсутні правовстановлюючі документи, будинок зареєстрований за колгоспним двором, який складається з трьої членів, головою якого є ОСОБА_3 .

Враховуючи вказані обставини, позивачі звернулись до суду для визнання права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 за рішенням суду.

Ухвалою суду від 07 липня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 27 липня 2021 року.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, однак подали заяву, у якій просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.

Представник відповідача Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада) в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Представник Теребовлянської державної нотаріальної контори Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, причини відсутності не повідомив.

Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 жовтня 1990 року, виданого виконавчим комітетом Теребовлянської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР, цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , належить до колгоспного двору, що складається з 3-х членів, головою якого є ОСОБА_3 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Теребовлянської міської Ради народних депутатів № 213 від 23 жовня 1990 року (а.с.13).

Відповідно до відомостей, наявних у копії ОСОБА_5 за 1986-1990 роки, за особовим рахунком № НОМЕР_1 , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 мав статус колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_3 , в ньому проживали та були зареєстровані: його дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_1 , син ОСОБА_6 (а.с. 14).

Відповідно до довідок, виданих виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 12 лютого 2021 року, 01 липня 2021 року, за №09-04/07/56, №09-04/07/162, №09-04/07/163, станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був головою колгоспного двору, що знаходився за адресою АДРЕСА_1 і з ним проживали та були зареєстровані, як члени колгоспного двору його дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_1 (а.с.15,16,19).

Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 від 22 березня 2021 року, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 , вищевказаний житловий будинок має загальну площу 88,9 кв.м., з якої житлова - 59,6 кв.м. (а.с.20-25).

Відповідно до висновку про вартість майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , виданого оцінювачем ТОВ «ТРІУМФ-2020» Ткаченко М.Г. станом на 29.06.2021 становить 92400 (дев`яносто дві тисячі чотириста) грн (а.с.27).

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно частини другої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 належав до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 належало по 1/3 частки житлового будинку кожному.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб і після його реєстрації останній присвоєно прізвище « ОСОБА_2 », що підтверджується копією Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 26 березня 2002 року (а.с.12).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Острівець, Теребовлянського району, Тернопільської області та її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.9).

ОСОБА_10 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб і після його реєстрації останній присвоєно прізвище « ОСОБА_11 », що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 29 вересня 1990 року (а.с.10).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Теребовля, Тернопільської області (а.с.18).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений секретарем Острівецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 22 лютого 1996 року, за яким все його майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1 (а.с.17).

25 лютого 2021 року була заведена спадкова справа за №64/2021, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Вказане підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17 березня 2021 року, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої завідувачем Теребовлянської державної нотаріальної контори за № 707/02-14 від 15 червня 2021 року (а.с. 31, 35).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою за № 707/02-14 від 15 червня 2021 року, вбачається, що при розгляді документів було встановлено, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 на ім`я померлого ОСОБА_3 , а право власності зареєстроване за колгоспним двором, що складається з трьох членів, головою якого був ОСОБА_3 (а.с.35).

Оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому до правовідносин щодо спадкування після його смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно.

За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Пунктом 1 частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивачі не можуть реалізувати своїх прав, їхні права підлягають судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання: за ОСОБА_1 права власності на 2/3 частини житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з яких 1/3 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/3 частина, як за членом колишнього колгоспного двору, за ОСОБА_2 права власності на 1/3 частину житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , як за членом колишнього колгоспного двору.

Керуючись статтями 4, 12, 200, 247, 265, 354 ЦПК України, статтями 4, 5, 15, 16, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з яких 1/3 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/3 частина, як за членом колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , як за членом колишнього колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: село Острівець, Тернопільський (колишній Теребовлянський) район, Тернопільська область;

Відповідач: Теребовлянська міська рада Тернопільської області (об`єднана територіальна громада), код ЄДРПОУ - 04058456, місцезнаходження: вулиця Князя Василька, 104 а, місто Теребовля, Тернопільська область;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Теребовлянська державна нотаріальна контора Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), місцезнаходження: вулиця Кн.Василька, 108, місто Теребовля, Тернопільська область, .

Повний текст рішення суду складено 27 липня 2021 року.

Суддя А.В.Мельник