Справа №295/185/21
22.07.2021 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира у складі головуючого судді Єригіної І.М., при секретарі судового засідання Барашивець Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з позовом та просить усунути перешкоди її як власника майна шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог вказала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується реєстраційним посвідченням від 15.09.1992 р. Житомирського міжміського бюро технічної інвентаризації. В її квартирі зареєстровані 4 особи, вона, відповідач - ОСОБА_2 , донька - ОСОБА_3 , онука - ОСОБА_4 . Відповідач починаючи з 2017 року по теперішній час у вказаній квартирі не проживає без поважних причин, залишив її в добровільному порядку. Вважає, що реєстрація місця проживання відповідача порушує її права, як власника квартири та обмежує її право на вільне розпорядження майном, місце знаходження відповідача їй невідоме.
Ухвалою від 19.04.2021 р. було відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився був повідомлений належним чином, відзив до суду не надав.
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що відповідач є батьком її малолітньої доньки, в зареєстрованому шлюбі з відповідачем не перебуває. Останній раз бачила відповідача у жовтні 2019 року, він приїхав пізно ввечері на 2 години та поїхав. З цього часу більше його не бачила, де він зараз перебуває їй не відомо. Речей відповідача у квартирі ніколи не було і зараз немає, оскільки всі свої речі він забирав із собою. Відповідач ніколи не брав участі в оплаті комунальних послуг за квартиру.
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні надала пояснення, що вона є хрещеною онуки позивача, та подругою доньки позивача. У зв`язку з чим часто приходить до них в гості, але відповідача та його речей там ніколи не бачила. Останній раз бачила відповідача під час хрещення її похресниці ОСОБА_6 . У позивача є борги з оплати комунальних послуг через те, що з ними там ще прописаний відповідач. Відповідач ніколи не надав гроші на оплату комунальних послуг за користування квартирою.
Дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі реєстраційного посвідчення від 15.09.1992 р. виданого Житомирським міжміським бюро технічної інвентаризації є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 9, 10).
Згідно довідки ЖБК № 2 від 05.01.2021 № 8 та відомостей відділу моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області зареєстроване місце проживання відповідача значиться за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 8, 22).
Згідно повідомлення ПП ЖБК-2/1 про надання послуг з управлінням багатоквартирним будинком за листопад 2020 р. у квартирі зареєстровані 4 особи, особовий рахунок зареєстрований на позивача (а.с. 7).
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно вимог ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст. ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.
Позивача було звільнено від сплати судового збору відповідно до ст. 136 ЦПК України з урахуванням майнового стану, тому згідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до вимог ст. ст. 12,77, 81, 141, 142, 280, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , визнавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908, 00 грн.
Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є підставою для зняття цих осіб з реєстрації.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 .

Суддя І.М. Єригіна