Справа № 180/1451/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.,

з секретарем судового засідання Лебедєвою К.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі АТ «Марганецький ГЗК») про відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок ушкодження здоров`я. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 05.03.2008 року №8/1 (Акт Н-1) , під час виконання своїх функціональних обов`язків ГРОЗ на шахті №9/10 АТ «Марганецький ГЗК» він отримав травму: перелом виличної кістки зі зміщенням, гематоми лівої орбіти та струсу головного мозку. При первинному огляді МСЕК йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності 45% та третю групу інвалідності. Вважає, що внаслідок порушення законодавства про охорону праці зі сторони відповідача, він втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування, терпіти біль.

Просить суд стягнути з АТ «Марганецький ГЗК» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, 79605 гривень.

Також позивач просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

09.07.2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свій відзив обґрунтовує тим, що позивач посилається на виписку з Акту огляду МСЕК серії ДНА-02 №023966 від 25.06.2008 року, згідно якої йому встановлено первинно ступень втрати професійної працездатності 45% до 25.06.2008 року, зазначено дату переогляду 01.07.2009 року. Документів МСЕК за результатами повторного огляду позивачем не надано, на даний час невідома ступень втрати працездатності, що унеможливлює дати оцінку стану здоров`я позивача. При працевлаштуванні на роботу ОСОБА_1 було проведено інструктаж та ознайомлено з умовами праці та специфікою роботи на підприємстві. Також, невідомо, чи працював позивач з моменту звільнення з АТ «Марганецький ГЗК» по даний час. Згідно відомостей трудової книжки, в 2015 році він працював в ТОВ «ВЕК», але умови праці не повідомив. Також, позивач майже через 13 років після звільнення з роботи у відповідача та встановлення первинного ступеню втрати працездатності звернувся із позовом до суду. відсутні будь-які відомості та докази, які підтверджують завдані позивачу страждання. Зазначили, що згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Підприємством своєчасно здійснюється перерахування соціальних внесків. Відповідач виконує вимоги законодавчих та нормативно-правових актів з охорони та безпеки праці, а посилання позивача є безпідставними та неправомірними. Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, зокрема, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві та якими доказами це підтверджується. Також, наведений позивачем розрахунок розміру компенсації моральних страждань є необгрунованим та неправомірним.

Позивач не скористався своїм правом на подачу відповіді на відзив.

Ухвалою від 25.06.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 22.07.2021 року відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотань про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та про витребування інформації і довідки МСЕК.

За ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно трудової книжки, ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з АТ «Марганецький ГЗК» з 13.03.2000 року по 02.09.2008 року, зокрема, працював підземним ГРОЗ 5 розряду (а.с.13-16).

28.02.2008 року ОСОБА_1 отримав травму на виробництві перелом виличної кістки і дуги зліва зі зміщенням, гемисинусит, гематоми лівої орбіти та струс головного мозку.

Згідно з Актом форми Н-5 від 03.03.2008 року, комісією з розслідування нещасного випадку, який відбувся 28.02.2008 року, о 14 годині 15 хвилин, встановлено, що 28.02.2008 року в другу зміну ланка проводила очисні роботи по 4 виїмковому штреку. В 14-15 год., від`їхавши комбайном від третього окладу в гирло заходки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 почали укладати шпалу, полосову затяжку під траки комбайну. Для утримання розгрузочного конвеєру комбайну в рівновазі, ОСОБА_2 покликав на допомогу ОСОБА_1 , при цьому ОСОБА_3 тримав розгрузочний конвеєр за поручень з лівої сторони, а ОСОБА_1 взявся за щековини біля розгрузочного барабану. В момент руху комбайну на вимощену затяжку, розгрузочний конвеєр різко піднявся вверх та затиснув голову ОСОБА_1 між верхнім сегментом другого окладу крепі заходки та зкидувальним барабаном розгрузочного конвеєру КДР.

На місці події перетин вироблення не відповідає паспорту кріплення за габаритами; гирло заходки не освітлене, грунт обводнений, вільний прохід захаращений; при виконанні робіт в заходці був відсутній змінний нагляд. Причини нещасного випадку: основна невиконання старшим ланковим вимог інструкції з ОП по професії в частині забезпечення достатніх заходів безпеки, контролю виконання безпечних прийомів робіт на робочих місцях ланки; супутня невиконання посадових обов`язків ІТР видобувної дільниці в частині контролю за безпечним виконанням робіт.

Висновок комісії: нещасний випадок, який відбувся 28.02.2008 року о 14 годині 15 хвилин на 4-му розсічному виїмковому штреці з гірником очисного забою 5-го розряду ОСОБА_4 , вважати пов`язаним з виробництвом й прийняти до обліку; відповідальним за нещасний випадок є ГРОВ 6-го розряда ОСОБА_5 старший ланки, який в порушення п.п.24.2 посадової інструкції з ОП з професії в частині забезпечення достатніх заходів безпеки, контроля виконання безпечних прийомів робіт на робочих місцях ланки (а.с.11-12).

Згідно з Актом за формою Н-1 № 8/1, затвердженим 03.03.2008 року, встановлено допущення порушення законодавства з охорони праці з боку старшого ланки ОСОБА_5 та гірничого майстра ОСОБА_6 (а.с.9-10).

Первинним оглядом МСЕК 25.06.2008 року ОСОБА_1 встановлено 45% втрати професійної працездатності у зв`язку з травмою на виробництві та третю групу інвалідності (а.с.8).

Протягом останніх десяти років ОСОБА_1 щорічно проходив лікування в стаціонарі Марганецької центральної міської лікарні, про що свідчать виписка з історії хвороби, виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25). Скарги на головні болі пекучого характеру, з почуттям тиску на очі, вуха; підвищена дратівливість, порушення сну, почуття тривоги, пригнічений настрій; різке зниження пам`яті, напади втрати свідомості при зміні положення, нахилах, перебування на сонці або в задушливому приміщенні, які повторюються 2-5 разів на місяць. Діагноз: наслідки ЧМТ (виробнича, 2008 рік).

Статтею 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, що становить явну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Як вбачається з наданих позивачем актів за формами Н-5 та Н-1 від 03.03.2008 року, причинами нещасного випадку, який відбувся 28.02.2008 року з ОСОБА_1 , є невиконання старшим ланки вимог інструкції з охорони праці по професії в частині забезпечення достатніх заходів безпеки, контролю виконання безпечних прийомів робіт на робочих місцях ланки; невиконання посадових обов`язків ІТР видобувної дільниці в частині контролю за безпечним виконанням робіт, а саме: на місці події перетин вироблення не відповідає паспорту кріплення за габаритами; гирло заходки не освітлене, грунт обводнений, вільний прохід захаращений; при виконанні робіт в заходці був відсутній змінний нагляд.

Отже, відповідачем, як роботодавцем, в порушення ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці» не забезпечено на робочому місці ГРО 5 розряду ОСОБА_1 безпечні умови праці, що призвело до травмування останнього в результаті нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом.

Пунктом 1 ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що «громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди». Відповідно до п.4.1 цього ж рішенняушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова Пленуму ВСУ № 4) роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

ОСОБА_1 отримав травму на виробництві перелом виличної кістки і дуги зліва зі зміщенням, гемисинусит, гематоми лівої орбіти та струс головного мозку і йому встановлено 45% втрати професійної працездатності у зв`язку з вказаною травмою та третю групу інвалідності.

ОСОБА_1 внаслідок черепно-мозкової травми протягом десяти років після отримання травми зазнає головні болі, почуває тиск на очі, вуха; має порушення сну, різке зниження пам`яті, зазнає почуття тривоги, має пригнічений настрій, напади втрати свідомості при зміні положення, нахилах, перебування на сонці або в задушливому приміщенні, які повторюються 2-5 разів на місяць. Щороку лікується в стаціонарі. Рекомендації лікарів: продовження лікування.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, і вважає встановленим факт спричинення моральної шкоди позивачеві внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Суд не приймає доводів відповідача, що на даний час невідома ступень втрати працездатності ОСОБА_1 , що унеможливлює дати оцінку стану його здоров`я, оскільки хоча документів МСЕК за результатами повторного огляду позивачем не надано, однак у виписках із медичної карти ОСОБА_1 за 2009, 2012, 2014-2020 роки зазначено «Інвалід 3 групи, 45%». Тобто, ОСОБА_1 встановлено стійку втрату професійної працездатності 45%, і 3 групу інвалідності.

Суд також не може погодитися з доводами представника відповідача АТ «Марганецький ГЗК», що позивач був ознайомлений зі шкідливими умовами праці, погодився з ними, самостійно прийняв рішення працювати на виробництві у відповідача, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємство від законодавчо встановленого обов`язку забезпечити якісні та безпечні умови праці.

Відповідач також зазначає, що невідомо, чи працював позивач після звільнення з роботи у відповідача, який образ життя проводив, чи дотримувався всіх рекомендацій лікарів та чи намагався покарщити стан свого здоров`я; позивач жодним чином не наводить конкретні втрачені нормальні життєві зв`язки та не підтверджує, які додаткові зусилля вимагаються для організації життя. Зазначені доводи відповідача спростовуються виписками з медичної карти ОСОБА_1 , копією трудової книжки. Сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, необхідності лікування, свідчить про необхідність докладати додаткові зусилля для налагодження свого життя, а отже, свідчить про наявність моральної шкоди.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб, якщо інше не встановлено законом. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності 45%, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність щорічного лікування та реабілітації, період роботи на підприємстві відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є належною компенсацією спричиненої йому моральної шкоди, й відповідає тим стражданням і переживанням, що він зазнає у зв`язку з погіршенням здоров`я.

У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору при подачі позову та частковим задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави у розмірі 908,00 грн. (з розрахунку: 1% від суми моральної шкоди, присудженої до стягнення, але не менше 908,00 грн.).

Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 80, 263-268, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 79605 (сімдесят дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» судовий збір на користь держави в розмірі 908 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умов, визначених в ч.2 ст.354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», місце знаходження: Дніпропетровська область, місто Марганець, вулиця Єдності, 62, .

Дата складення повного тексту судового рішення 28 липня 2021 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна