Справа №430/1106/21
Провадження №2/430/278/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року смт. Станиця Луганська

Суддя Станично-Луганського районного суду Луганської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Станично-Луганського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до Станично-Луганського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області , в якому просила суд визнати за нею право власності на недоотримані соціальні виплати у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити недоотримані соціальні виплати (регрес) ОСОБА_1 .

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 28.05.2021 року зазначена справа передана на розгляд Станично-Луганського районного суду Луганської області, за місцем знаходження відповідача.

08.07.2021 року вказана справа надійшла до суду.

Зі змісту позову вбачається, що позивачка просить суд:

1) визнати за нею право власності на недоотримані соціальні виплати у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачці недоотримані соціальні виплати (регрес).

Вивчивши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що зазначена позовна заява не може бути прийнята судом, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам закону:

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити зокрема і зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

У порушення зазначених вимог позовна заява не містить змісту позовних вимог та їх обґрунтування відносно відповідача Станично-Луганського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області. При цьому зі змісту позову взагалі не вбачається, що батько позивачки був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа на території Щастинського (Станично-Луганського) району, Луганської області.

Крім того, позивачка у порушення вимог ст. 175 ЦПК України не зазначає повну адресу місцезнаходження відповідача, як і відсутній ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), не вказує позивачка і того, що такі відомості їй не відомі.

Зі змісту позову вбачається, що відповідачем зазначене Станично-Луганське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області. В той же час, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформація щодо зазначеного позивачкою відділення відсутня.

Позивачка у позові посилається на ст. 293 ч. 2 п. 5 ЦПК України та зазначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, але зі змісту її позовної заяви (окрім її назви про встановлення факту, що має юридичне значення) взагалі не вбачається, який факт вона має намір встановити. При цьому ОСОБА_1 звертається до суду з позовною заявою, в якій висуває позовні вимоги до відповідача, не зазначаючи при цьому про необхідність встановлення факту. Таким чином і посилання ОСОБА_1 на ст. 5 ч. 1 п. 21 ЗУ "Про судовий збір" в частині звільнення її від сплати судового збору є безпідставним.

Відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці та обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. При цьому ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, передбачено ст. 176 ЦПК України.

Позивачка, у порушення вказаних вимог не зазначила ціну позову та не вказує суму коштів, яку вона просить нарахувати та виплатити, як і не додає до позову обгрунтованого розрахунку сум, які нею оспорюються.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачкою додано до позову квитанцію за №24 від 24.05.2021 року про сплату судового збору в розмірі 454 грн. В той же час зі змісту позову ОСОБА_1 вбачається дві вимоги майнового та немайнового характеру.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" - судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір»:

- за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн.).

- з подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11 350 грн.).

За змістом ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Таким чином позивачці необхідно зазначити ціну позову, вказати суму коштів, яку вона просить нарахувати та виплатити, обгрунтований розрахунок суми, яка нею оспорюється, а також до позовної заяви додати документи, що підтверджують сплату нею судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону.

Крім того, відповідно до п. 7 та п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позові не зазначені відомості про те, чи здійснювалися заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо так, то які; не зазначено наявність або відсутність доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою та не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Також, позовна заява не містить, як того вимагає ЦПК України, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

На підставі вищевикладеного, позовна заява в порядку ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для виправлення зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали недоліків.

Залишення вказаної позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі вищевикладеного, позовна заява в порядку ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для виправлення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175-176, 185 ЦПК України, суддя,

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Станично-Луганського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно залишити без руху.

Надати позивачці для усунення зазначених в цій ухвалі суду недоліків строк тривалістю десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачці, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява буде їй повернута.

Копію ухвали надіслати позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя О.П. Дьоміна