Справа № 639/1621/21
Провадження № 2/639/1204/21
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Безбородько І.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу № 639/1621/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Головне управління ДПС у Харківській області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії, суд

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Головне управління ДПС у Харківській області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якої вона просила суд визнати незаконними дії відповідача ОСОБА_3 щодо зарахування грошових коштів в сумі 6 622 793,52 грн., що еквівалентно 420 000 доларів США, які отримані відповідно до Договору позики, на розрахунковий рахунок відкритий у АТ «Альфа-Банк», який використовується в комерційних цілях.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем був укладений в простій письмовій формі договір позики від 05.01.2015 року. Відповідно до Договору позики, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 6 622 793,52 грн., що еквівалентно 420 000 доларів США строком на 10 років з цільовим призначенням для утримання та забезпечення своїх особистих потреб та потреб своєї родини, що не пов`язано з комерційними цілями.

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 здійснює підприємницьку діяльність та зареєстрована як фізична особа-підприємець з березня 2008 року. Для здійснення підприємницької діяльності у неї відкрито розрахунковий рахунок в АТ «Альфа-Банк». Отримавши позику, як фізична особа, відповідач використовує грошові кошти для підприємницької діяльності.

Позивач вважає, що відповідач всупереч умовам договору позики, неналежно виконує його, а саме поклала грошові кошти, які їй надані в борг на особисті цілі, на розрахунковий рахунок банку, який використовує в комерційних цілях.

Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою.

УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 21 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Головне управління ДПС у Харківській області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху, наданий строк для усунення недоліків.

31 березня 2021 року на виконання ухвали суду від 21 березня 2021 року від позивача по справі надійшла заява про усунення недоліків.

УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 01 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Головне управління ДПС у Харківській області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху, наданий строк для усунення недоліків.

15 квітня 2021 року від позивача ОСОБА_2 на виконання ухвали суду від 01 квітня 2021 року надійшла заява разом з уточненою позовною заявою.

УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 01 квітня 2021 року відкрито провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Головне управління ДПС у Харківській області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Призначено судове засідання.

Представник позивача адвокат Донець Д.О., який діє на підставі ордеру, в судовому засіданні позов ОСОБА_2 підтримав та дав пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлялась, про причину своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала. У зв`язку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача.

Представники 3-тіх осіб АТ «Альфа-Банк», Головного управління ДПС у Харківській області в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися, про причину своєї неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В судовому засіданні було встановлено, що 05 січня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики. Відповідно до п. 1.1. договору позикодавець передав позичальнику у борг грошові кошти у розмірі 6 622 793,52 грн., що еквівалентно 420 000 доларів США.

Цільове використання грошових коштів, які зазначені у п. 1.1. цього Договору, для утримання та забезпечення своїх особистих потреб та потреб своєї родини, що не пов`язано з комерційними цілями ( п.1.2. Договору).

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що у разі невиконання умов цього Договору позикодавець має право в установленому чинним законодавством України Порядку розірвати цей Договір. ( а.с. 6)

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Представник позивача зазначає, що відповідач використовує грошові кошти не за цільовим призначенням, що передбачено договором, на утримання та забезпечення своїх особистих потреб та потреб своєї родини, що не пов`язано з комерційними цілями, а навпаки на підприємницьку діяльність, чим порушує умови договору, що в свою чергу приводить до порушення прав позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.

Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

З огляду на вказані норми закону позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що дії відповідача взагалі мали місце та були неправомірними і що дії відповідача, які на думку позивача є неправомірними, порушують її цивільні права.

Всупереч вказаним вимогам закону, позивачем по справі не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження її позовних вимог.

Надання позивачем до суду в якості доказу на підтвердження її позовних вимог постанови Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року по справі № 820/6439/16, провадження №К/9901/42310/18, яке роздруковане з Єдиного державного реєстру судових рішень, суд не приймає до уваги, оскільки даним рішенням не встановлено факт використання відповідачем грошових коштів, отриманих від позивача за договором позики від 05 січня 2015 року, за нецільовим призначенням.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем..

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-82, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 15, 16 , 526, 610, 611, 1046, 1047 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Головне управління ДПС у Харківській області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

3-тя особа - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», , розташоване за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.

3-тя особа - Головне управління ДПС у Харківській області, , розташоване за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 46.

Повний текст рішення складено 29.07.2021 року.

Суддя В. В. Труханович