Справа № 137/144/21
Провадження № 22-ц/801/1504/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гопкін П. В.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 рокуСправа № 137/144/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Медвецького С. К.,

суддів: Ковальчука О. В., Оніщука В. В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 137/144/21 за апеляційною Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06 травня 2021 року, ухвалене у складі судді Гопкіна П. В. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», (далі АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов договору б/н від 15 жовтня 2013 року відповідачка отримала кредит у розмірі 4 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Своїм підписом у заяві ОСОБА_1 підтвердила, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

Крім цього, 30 січня 2019 року ОСОБА_1 підписала додаткову угоду, якою, сторони погодили суму заборгованості, визначили строк та порядок виконання кредитного договору.

Взяті на себе зобов?язання за кредитним договором б/н від 15 жовтня 2013 року, а також вимоги додаткової угоди від 30 січня 2019 року ОСОБА_1 належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 06 січня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 121 798,94 грн, з яких: 121 798,94 грн заборгованість за пенею, яку позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь, а також судові витрати у розмірі 2 270, 00 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 повністю виконала свої зобов`язання за кредитним договором, оскільки їй було списано пеню/штрафи по кредитному договору від 15 жовтня 2013 року.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

У лютому 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 10 червня 2021 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження у цій справі та надано відповідачеві строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 01 липня 2021 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Ковальчук О. В., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 липня 2021 року справу призначено до розгляду на 08 липня 2021 року у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Апеляційна скарга мотивована тим, що сторони підписавши додаткову угоду, узгодили суму наявного боргу. У порушення умов додаткової угоди ОСОБА_1 не виконувала її умови та не сплачувала платежі у розмірах та в строки визначені умовами додаткової угоди.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 15 жовтня 2013 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву, у якій зазначено, що вона, ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, погодилась укласти договір про надання банківських послуг (а.с.6).

У заяві зазначено, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась та згідна з умовами та правилами надання банківських послуг, які були надані їй у письмовому вигляді.

Станом на 30 січня 2019 року за договором утворилась заборгованість у розмірі 147 523,77 грн.

З метою створення сприятливих умов для виконання боржником зобов`язань за кредитним договором від 15 жовтня 2013 року, сторони підписали додаткову угоду № SAMDN7113 (далі додаткова угода) щодо погашення суми заборгованості, відповідно до якої банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в пункті 1.2 додаткової угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в пункті 1.5.1 додатковій угоді. Строк повернення кредиту вказаний в пункті 1.3 додаткової угоди (а.с.7).

За змістом пункту 1.6 додаткової угоди ця угода відповідно до статті 212 ЦК України, укладається під відкладальну обставину, а саме: в разі належного виконання клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п. 1.5 додаткової угоди вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені пунктом 1.2 додаткової угоди, умова про зміну процентної ставки, передбачена пунктом 1.4 угоди. Пунктом 1.6.1 додаткової угоди визначено, що в разі прострочення виконання клієнтом будь-яких зобов`язань, передбачених пунктом 1.5.2. додаткової угоди та/чи будь-яких зобов`язань, передбачених договором, на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбачена пунктом 1.2, умова про зміну процентної ставки, передбачена пунктом 1.4 додаткової угоди не поширюється.

Умови додатковї угоди ОСОБА_1 не виконала.

До кредитного договору банк додав розрахунок заборгованості № SAMDN7113 від 30 січня 2019 року з якого слідує, що заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 06 січня 2021 року становить 121 798,94 грн, з яких: 121 798,94 грн - заборгованість за пенею.

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Підставою позову зазначено невиконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 , що пов`язані з отриманням нею кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 15 жовтня 2013 року процентна ставка не зазначена (а.с.10).

Разом з тим, 30 січня 2019 року ОСОБА_1 було підписано додаткову угоду № SAMDN7113, за умовами якої, сторони, з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від 15 жовтня 2013 року, погодили суму заборгованості, визначили строк та порядок виконання кредитного договору.

Верховний Суд у постанові від 27 травня 2020 року (справа № 199/4115/16-ц) указав, що угода про реструктуризацію заборгованості є самостійним зобов`язанням між сторонами, направленим на реструктуризацію фіксованої суми заборгованості за кредитним договором і обов`язок виконання якого передбачений статтями 526, 1049 ЦК України.

Отже, цією угодою сторони погодили, що сума заборгованості за договором складає 147 523,77 грн (п. 1.1 додаткової угоди).

Пунктом 1.2 додаткової угоди, передбачено, що банк у відповідності до статті 212 ЦК України здійснює анулювання частини заборгованості, що складається з 121 798,94 грн пені та 2 215,61 грн штрафу у разі виконання умов цього договору.

Сторони погодили, що строк повернення кредиту встановлено до 25 липня 2019 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 0,01% (п. 1.3, 1.4).

Перший внесок відповідачка зобов`язана внести не пізніше 30 січня 2019 року у розмірі 3 526,38 грн і в подальшому здійснювати щомісячні платежі у розмірі 3 330,47 грн до 25 числа місяця впродовж 6 місяців. Розмір останнього щомісячного платежу становить 3 330,49 грн (п. 1.5.1, п. 1.5.2. додаткової угоди).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 в порушення п. 1.5.2 договору замість обумовлених договором суми щомісячних внесків у розмірі 3 330,49 грн, сплачувала кошти у таких розмірах: 25.02.2019 2 372,77 грн; 25.03.2019 2 372,77 грн; 02.05.2019 2 372,77 грн; 12.06.2019 2 372,77 грн; 12.06.2019 2 372,77 грн; 02.12.2019 12.06.2019 2 372,74 грн, що свідчить про порушення виконання умов договору.

Пунктом 1.7 додаткової угоди передбачено, що у разі прострочення виконання клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених пунктом 1.5.2. угоди та/чи будь-якого із зобов`язань, передбачених договором, на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбачена пунктом 1.2, умова про зміну процентної ставки, передбачена пунктом 1.4 угоди не поширюється.

Оскільки відповідачка належним чином не виконала умови додаткової угоди № SAMDN7113 від 30 січня 2019 року, тому відсутні підстави для анулювання частини заборгованості, передбаченої п. 1.2 угоди.

Отже висновок суду першої інстанції про те, що відповідачка повністю виконала умови кредитного договору є помилковим.

Звертаючись до суду, банк просив стягнути суму заборгованість за кредитним договором № SAMDN7113 від 30 січня 2019 року у розмірі 121 798,94 грн, що складається з пені у визначеному розмірі.

З наданого банком розрахунку заборгованості слідує, що станом на 30 січня 2019 року загальний залишок пені за порушення строків розрахунків складає 136 035,53 грн, що на думку колегії суддів, суперечить умовам договору, оскільки сторони погодили, що у разі виконання умов договору банк здійснить анулювання частини заборгованості, що складається з 121 798,94 грн пені.

Тобто, станом на момент укладення додаткової угоди заборгованість за пенею становила 121 798,94 грн, яку сторони підтвердили укладаючи угоду.

З розрахунку заборгованості слідує, що щомісячні платежі сплачені відповідачкою, зараховані як сума погашеної пені, а тому колегія суддів дійшла висновку, що з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість за пенею у розмірі 107 562,35 грн (121 798,94 грн 14 236,59 грн (загальна сума погашеної пені).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції невірно встановив обставини справи та дійшов помилкового висновку про те, що відповідачка повністю виконала свої зобов`язання за кредитним договором, оскільки належним чином не дослідив умови додаткової угоди від 30 січня 2019 року, виписки про погашення кредиту з 30.01.2019 по 06.01.2019, розрахунок заборгованості за договором від 30 січня 2019 року.

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки при вирішенні справи суд допустив порушення матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У частині розподілу судових витрат слід врахувати, що позивачем сплачено за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції 5 675 грн судового збору, а задоволенню підлягають позовні вимоги на суму 107 562,35 грн, що складає 88,31% від заявленої суми.

Отже, стягненню з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає судовий збір в розмірі 5 011,59 грн (5 675 грн х 88,31% = 5 011,59 грн).

Керуючись ст. ст. 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06 травня 2021 року скасувати й ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за пенею в розмірі 107 562,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 5 011,59 грн судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач С. К. Медвецький

Судді: О. В. Ковальчук

В. В. Оніщук