Справа № 639/1161/21
Провадження № 2/639/1060/21
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Безбородько І.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу № 639/1161/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, відповідно до якої позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 31 461, 75 грн. (тридцять одна тисяча чотириста шістдесят одна гривня 75 копійок)

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у 2008 році.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20.08.2008 року рішенням Київського районного суду м. Харкова у справі №2-3600/08 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2008 року і до досягнення дитиною повноліття.

20.10.2008 року МВДВС по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було відкрито виконавче провадження 9632561. В даний час, наявна інформація в АСВП, в якій виконавче провадження не завершено, продовжується стягнення заборгованості.

Відповідач змінював місце роботи, тому виконавчий лист передавався на виконання до інших відділів ДВС.

Після розірвання шлюбу, відповідач не мав наміру виховувати дитину, як слідство не надавав жодної матеріальної допомоги та має заборгованість по сплаті аліментів.

Згідно з розрахунком заборгованості старшого державного виконавця Кунєвої М.І., виданим 01.03.2018 року, встановлено, що відповідач взагалі не сплачував аліменти з липня 2008 року по лютий 2018 року, у зв`язку з чим склалася заборгованість в розмірі 52 806, 75 грн.

Згідно з розрахунком головного державного виконавця Плугатирьової Ю.С, станом на листопад 2020 року, на березень 2018 року заборгованість складала 52 806 грн. 75 коп., однак Відповідачем до листопада 2020 року сплачувалися щомісячно різі суми в рахунок погашення попередньої заборгованості. У розрахунку виконавцем зазначено, що на день повноліття заборгованість склала 58 617 грн. 25 коп., сплачено було 27 155 грн. 50 коп., залишок боргу на листопад 2020 складає 31 461 грн. 75 коп.

Станом на день подання даної позовної заяви залишок боргу в розмірі 31 461,75 грн. відповідачем не погашено.

Відповідачем аліменти не виплачуються, строки виконання своїх батьківських зобов`язань по утриманню дитини порушуються.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду з позовом з вищезазначеною позовною заявою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Призначено судове засідання.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 24.06.20008 року, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_1 , виданим Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 24.06.2008 року. (а.с. 17)

Від шлюбу у сторін народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану 01.07.2000 року. (а.с. 16)

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20.08.2008 року стягнуто з ОСОБА_2 , 1971 р.н., на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 липня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 22)

Позивач зазначає, що починаючи з 2008 року відповідач належним чином не сплачував аліменти, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість.

Як вбачається з Розрахунку заборгованості по аліментам, складеної головним державним виконавцем Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Плугатирьовою Ю., заборгованість по аліментам ОСОБА_2 станом на день повноліття дитини за виконавчим документом становить 58 617, 25 грн., сплачено 27 155, 50 грн., залишок боргу складає 31 461, 75 грн. (а.с. 18)

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В частині 2 ст.141 СК України зазначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Отже, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у ч.4 ст.155 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України: у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, а саме виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд враховує вимоги чинного законодавства України та правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц про те, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 Сімейного кодексу України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Звертаючись до суду, позивач просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з липня 2008 року по грудень 2016 року та надала відповідний розрахунок, з якого вбачається, що загальна сума пені за прострочення сплати аліментів за вказаний період становить 1 945 052, 28 грн.

Суд приймає до уваги поданий позивачем розрахунок пені, що розрахований за період з липня 2008 року по грудень 2016 року, оскільки такий відповідає вимогам проведення розрахунку, викладеним у вказаній вище постанові Верховного Суду.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені), але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів в розмірі 31 461, 75 грн., що становить 100 відсотків заборгованості відповідача по аліментам за період з липня 2008 року по грудень 2016 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні так підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, а також з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908, 00 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 262-265, 280-282 ЦПК України, ст. 196 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 31 461, 75 грн. (тридцять одна тисяча чотириста шістдесят одна гривня 75 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908, 00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.07.2021 року.

Найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 17.04.1996 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя В. В. Труханович