Житомирський апеляційний суд
Справа №211/2241/20 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.
Категорія 76 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль»,

на заочне рішення Овруцького районного суду Житомирської області, ухвалене 29 грудня 2020 року суддею Гришковець А.Л. у м. Овручі, повний текст рішення складено 11 січня 2021 року,

у справі № 211/2241/20 за позовом Акціонерного товариства Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулося до суду із позовом, в якому, просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь: 48253,52 грн безпідставно отриманого середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 03.02.2017 по 16.05.2017; 3636,50грн - витрат на послуги адвоката та судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 працювала на Державному підприємстві «Криворізька теплоцентраль» (далі - ДП «Криворізька теплоцентраль»), правонаступником якого є АТ «Криворізька теплоцентраль», з 05.08.2013 по 03.02.2017 на різних посадах: провідний спеціаліст з претензійно-позовної роботи, заступник начальника відділу зі стягнення заборгованості, заступник начальника юридичного відділу.

З 25 жовтня 2016 року відповідачку переведено на посаду головного юрисконсульта у зв`язку зі змінами в організаційній структурі підприємства на підставі Наказу ДП «Криворізька теплоцентраль» від 24.10.2016 № 496 «Про внесення змін до штатного розкладу», якими було введено посаду до «Керівництва»: Головний юрисконсульт. Зазначена обставина встановлена рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу по справі № 212/1205/17 від 21.04.2017.

03.02.2017 ОСОБА_1 подала заяву про звільнення, у якій просила звільнити її за ч. 3 ст.38 КЗпП України, у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору, з 3 лютого 2017 року та виплатити компенсацію за невикористану соціальну відпустку.

Наказом (розпорядженням) про припинення трудового договору (контракту) від 03.02.2017 №31-к останню з 03.02.2017 звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Вихідну допомогу при звільненні виплачено ОСОБА_1 в розмірі тримісячної середньої заробітної плати.

27.02.2017 відповідачка подала до суду позов про поновлення на роботі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2017 року задоволено та поновлено її на посаді головного юрисконсульта Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль». Допущено негайне виконання рішення.

Наказом (розпорядженням) Товариства про поновлення на роботі від 11.05.2017 № 156-к відповідачку поновлено на роботі з 03.02.2017.

28.04.2017, не погоджуючись з рішенням Жовтневого районного суду м.Кривий Ріг по справі №212/1205/17 щодо поновлення відповідача на посаді головного юрисконсульта державного підприємства «Криворізька теплоцентраль», позивачем було подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області. Відповідач 26.07.2017 звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою «Про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу». 21.09.2017 ПАТ «Криворізька теплоцентраль» надало до Господарського суду Дніпропетровської області відзив за вих. №3278/09 від 20.09.2017 та клопотання за вих. №3279/09 від 20.09.2017 про зупинення провадження у справі № 904/7538/17. Однак, у задоволенні клопотання було відмовлено та винесено господарським судом Дніпропетровської області рішення у справі № 904/7538/17 від 03.10.2017, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на користь останньої 48253,52 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03.02.2017 по 16.05.2017 та 3636,50 грн витрат на послуги адвоката.

Окрім того зазначив, що 18.10.2017 державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №54924686 за заявою ОСОБА_1 про примусове виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/7538/17 від 03.10.2017 про стягнення середнього заробітку у розмірі 51890,02 грн (в тому числі: 48253,52 грн - середній заробіток за час вимушеного прогулу та 3636,50 грн - витрати на правову допомогу).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області по справі №212/1205/17 від 29 листопада 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Криворізька теплоцентраль» було задоволено та рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до позивача про поновлення на роботі було відмовлено.

19.02.2018 Верховний Суд відмовив у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області у справі № 212/1205/17 від 29.11.2017 та залишив без змін зазначене рішення апеляційного суду.

19.03.2018 на адресу ПАТ «Криворізька теплоцентраль» від державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження за № 54924686 у зв`язку з фактичним виконанням рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/7538/17 від 03.10.2017.

Зазначена вище обставина свідчить про стягнення з ПАТ «Криворізька теплоцентраль» в примусовому порядку на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 48253,52 грн та витрат на послуги адвоката у розмірі 3636,50 грн, а всього 51890,02 грн.

03.10.2019 Центральним апеляційним господарським судом заяву AT "Криворізька теплоцентраль" про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2017 за нововиявленими обставинами у справі №904/7538/17 було задоволено. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2017 за нововиявленими обставинами у справі №904/7538/17 в частині стягнення з Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 48253,52 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 3636,50 грн скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" частині стягнення 48253,52грн та витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

16.12.2019 з метою досудового врегулювання даної справи позивач звернувся до ОСОБА_1 з листом-вимогою від 16.12.2019 за вих. № 5939/09 про повернення зайво одержаних грошових коштів, в якій просив останню протягом семи календарних днів з моменту отримання цієї вимоги добровільно виконати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №904/7538/17 та повернути AT «Криворізька теплоцентраль» безпідставно отримані грошові кошти у сумі 51890,02 грн (в тому числі середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 48253,52 грн та витрати на послуги адвоката у розмірі 3636,50 грн) шляхом перерахувань зазначеної суми на банківські реквізити товариства, але по теперішній час відповідь на вимогу від ОСОБА_1 так і не надійшла. Кошти у сумі 51890,02грн в добровільному порядку не повернуті, а тому АТ «Криворізька теплоцентраль» вважає, що такі кошти підлягають поверненню відповідно до ст. 1212 ЦК України в судовому порядку.

Заочним рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 29 грудня 2020 року позов Товариства задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» безпідставно отримані 3636,50 грн витрат на послуги адвоката та 147,14 грн судового збору. У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Товариства, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення у частині відмови у задоволенні стягнення з відповідача безпідставно отриманого середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з 03.02.2017 по 16.05.2017) у сумі 48253,52 грн, ухвалити у цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги та вирішити питання розподілу судових витрат.

На його думку, суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував висновки, викладені у постанові Центрального апеляційного суду від 03.10.2019, якою заяву АТ «Криворізька теплоцентраль» про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2017 за нововиявленими обставинами у справі №904/7538/17 задоволено, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2017 у справі №904/7538/17, в частині стягнення з АТ «Криворізька теплоцентраль» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 48253,52 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 3636,50 грн скасовано і прийнято в цій частині нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Криворізька теплоцентраль» в частині стягнення зазначених коштів.

Також, вважає, що суд помилково послався в оскаржуваному рішенні на наявність права у позивача повідомити відділ ДВС про відсутність законних підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь відповідача у зв`язку з скасуванням рішення суду від 21.04.2017 у справі №212/1205/17, оскільки відповідне виконавче провадження закінчено у зв`язку з фактичним виконанням 19.03.2018 ( ОСОБА_1 перераховано оспорювану суму коштів), а постанова Центрального апеляційного господарського суду, якою скасовано рішення суду першої інстанції про стягнення коштів на користь ОСОБА_1 , ухвалена 03.10.2019.

Крім того вказав, що предметом позову було стягнення з відповідача безпідставно отриманого середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який не підпадає під поняття вихідної допомоги. Тому вважає помилковим посилання суду на п. 3.8. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 №5, як доказ відношення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до заробітної плати і платежів, що прирівнюються до неї. Також, на його думку, суд помилково застосовує до спірних правовідносин висновки Верховного суду, які стосуються повернення виплаченої вихідної допомоги, коли предметом спору є повернення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який не належить до заробітної плати.

Також суд не врахував, що сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу виплачена ОСОБА_1 не в добровільному порядку, а примусово.

У своїх доводах послався на постанову Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року по справі № 522/13736/15.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводі апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Судом першої інстанції встановлено, що ДП «Криворізька теплоцентраль» 16.03.2017 перетворено у Публічне акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», а 14.05.2018 змінено найменування товариства на АТ «Запорізька теплоцентраль» (а.с.40-45).

ОСОБА_1 працювала у ДП «Криворізька теплоцентраль» з 05.08.2013 по 03.02.2017 на різних посадах, а саме: провідним спеціалістом з претензійно-позовної роботи, заступником начальника відділу зі стягнення заборгованості, заступником начальника юридичного відділу. 25.10.2016 відповідача було переведено на посаду головного юрисконсульта у зв`язку зі змінами в організаційній структурі підприємства, на підставі наказу ДП «Криворізька теплоцентраль» від 24.10.2016 №496.

03.02.2017 відповідач звільнилася за власним бажанням, надавши позивачу особисто через канцелярію заяву від 03.02.2017, у якій просила звільнити її за ч.3 ст.38 КЗпП України, у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору з 03.02.2017 (Наказ №31-к від 03.02.2017).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.04.2017 позов відповідача було задоволено та поновлено її на посаді головного юрисконсульта ПАТ «Криворізька теплоцентраль». Також допущено негайне виконання рішення. Вказані обставини підтверджуються копією вказаного рішення суду (а.с.6-11).

Наказом (розпорядженням) про поновлення на роботі від 11.05.2017 № 156-к відповідача - ОСОБА_1 було поновлено на роботі з 03.02.2017 (а.с.12).

28.04.2017 ПАТ «Криворізька теплоцентраль» звернулося до Апеляційного суду Дніпропетровської області із апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.04.2017 (а.с.13-16).

27.07.2017 ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (а.с.17-19).

20.09.2017 ПАТ «Криворізька теплоцентраль» надало до Господарського суду Дніпропетровської області клопотання про зупинення провадження у справі (в порядку ст. 79 ГПК України) (а.с.20-21).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі №907/7538/17 від 22.09.2017 позов ОСОБА_1 до ПАТ «Криворізька теплоцентраль» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та матеріальної допомоги було задоволено частково та стягнуто з Товариства на користь ОСОБА_1 48253,52 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з 03.02.2017 по 16.05.2017) та 3636,50 грн витрат на послуги адвоката. В задоволенні решти позовних вимог та у задоволенні клопотання ПАТ «Криворізька теплоцентраль» про зупинення провадження у справі було відмовлено (а.с.22-24).

18.10.2017 державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження за №54924686 за заявою ОСОБА_1 про примусове виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/7538/17 від 03.10.2017 про стягнення середнього заробітку у розмірі 51890,02 грн (в тому числі: середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 48253,52 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3636,50 грн). Зазначена обставина підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.10.2017 за № 54924686 (а.с.25).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.11.2017 по справі №212/1205/17 апеляційну скаргу ПАТ «Криворізька теплоцентраль» було задоволено та рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.04.2017 скасовано з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Криворізька теплоцентраль» про поновлення на роботі відмовлено (а.с.27-29).

19.02.2018 Верховний Суд відмовив у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області у справі № 212/1205/17 від 29.11.2017 та залишив без змін зазначене рішення апеляційного суду, що підтверджується копією постанови Верховного Суду від 19.02.2018 у даній справі (а.с.30-32).

19.03.2018 державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виконавче провадження ВП 54924686 з примусового виконання наказу №904/7538/17 від 03.10.2017 було закінчено у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду, тобто перерахуванням на користь ОСОБА_1 51890,02 грн (а.с.33).

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.10.2019 заяву АТ «Криворізька теплоцентраль» про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2017 за нововиявленими обставинами у справі №904/7538/17 було задоволено, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2017 за нововиявленими обставинами у справі №904/7538/17 в частині стягнення з AT "Криворізька теплоцентраль" на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 48253,52 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 3636,50 грн скасовано і прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до AT "Криворізька теплоцентраль" про стягнення 48253,52 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн (а.с.34-37).

16.12.2019 АТ «Криворізька теплоцентраль» направило ОСОБА_1 вимогу про повернення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 51890,02 грн за вих. №5939/09 (а.с. 38-39), яка останньою не виконана.

Ухвалюючи рішення про відмову у стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 48253,52 грн, суд першої інстанції виходив з того, що така виплата відноситься до заробітної плати, у зв`язку з чим на спірні правовідносини розповсюджується ст. 1215 ЦК України. Тому, оскільки виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 48253,52 грн проведена позивачем на законних підставах, за відсутності рахункової помилки з його боку і недобросовісності з боку відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку, що ці кошти не підлягають поверненню.

Колегія суддів не погоджується мотивами висновку суду першої інстанції, з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджено та судом першої інстанції встановлено, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.10.2019 заяву АТ «Криворізька теплоцентраль» про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2017 за нововиявленими обставинами у справі №904/7538/17 задоволено, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2017 за нововиявленими обставинами у справі №904/7538/17 в частині стягнення з AT "Криворізька теплоцентраль" на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 48253,52 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 3636,50 грн скасовано і прийнято в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням (згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 02.11.2011 року № 3-рп/2011).

Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Поворот виконання судового рішення у господарській справі визначений у статті 333 ГПК України.

Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 333 ГПК України суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він відмовляє в позові повністю. За змістом ч. 5 цієї статті питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Отже враховуючи, що ОСОБА_1 отримала спірні грошові кошти за виконаним судовим рішенням у господарській справі, яке у подальшому скасовано за результатами перегляду за нововиявленими обставинами, позивач неправильно обрав спосіб поновлення своїх прав, а суд неправильно застосував до спірних правовідносин положення ст. 1215 ЦК України.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з інших, зазначених у цій постанові, підстав.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» задовольнити частково.

Заочне рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 29 грудня 2020 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 12 липня 2021 року.