Справа № 750/2407/21
Провадження № 2/750/981/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря Левченко А.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Ромашко О.О., Католика М.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради про визнання особи такою, що має право на користування житлом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить визнати за ним право на користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Обґрунтовано позов тим, що 01.02.2000 вказана квартира була надана у безстрокове користування батьку позивача ОСОБА_3 згідно договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду. Позивач мешкав у цій квартирі з народження та з 16 вересня 1999 року (тобто майже через два місяці після народження) був зареєстрований у ній як син наймача. 26 липня 2016 року позивач вступив до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба. Починаючи з 26 липня 2016 року по 15 лютого 2019 року ОСОБА_2 мешкав у курсантському гуртожитку університету, і у зв`язку з вимогами університету був змушений зареєструвати в ньому своє місце проживання з 24.05.2017 та знятий з реєстрації після завершення навчання. Не дивлячись на те, що позивач проходив навчання в іншій області України, він не втратив інтересу до спірного майна, систематично протягом навчання приїздив до квартири, проводив там канікули, спілкувався з батьком та сусідами, також в квартирі знаходяться особисті речі позивача, якими він користується і до цього часу. 15 лютого 2019 року ОСОБА_2 закінчив навчання в університеті і того ж дня підписав контракт з Міністерством оборони України про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу строком на п`ять років, де і продовжує службу по теперішній час. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_3 раптово помер. Після його смерті позивач продовжує користуватись квартирою, оплачує комунальні послуги та виконує інші зобов`язання, передбачені договором найму житлового приміщення. Враховуючи те, що договір найму квартири був укладений з батьком позивача, через навчання та проходження військової служби позивач постійно там не мешкав та був знятий з реєстрації за місцем постійного проживання та на період навчання тимчасово був зареєстрований у гуртожитку університету, а потім одразу вступив на військову службу, а тому у зв`язку зі смертю батька (квартиронаймача) він не може зареєструватися у спірній квартирі.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Також, представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що термін збереження житлового приміщення за ОСОБА_2 закінчився у лютому 2019 року (дата закінчення навчання позивача). Тому, не зареєструвавшись у 2019 році у спірній квартирі, ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням. Підписання контракту про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України не є підставою, визначеною у діючому житловому законодавстві, для збереження житла.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до копії договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 01 лютого 2000 року батько позивача ОСОБА_3 , як наймач, на підставі ордеру № 859 отримав у безстрокове користування квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана квартира надана наймачу та членам його сім`ї: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 11-12).

Згідно копії особового рахунку № НОМЕР_1 від 01.07.1980, позивач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 16 вересня 1999 року (а.с. 13).

28 січня 2016 року ОСОБА_6 змінив прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 28.01.2016 (а.с. 14).

Відповідно до копії довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 502 від 28.01.2021 місце проживання ОСОБА_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 з 16 вересня 1999 року по 24 травня 2017 року (а.с. 15).

Згідно копії диплома та додатку до нього, позивач з 26 липня 2016 року та по 15 лютого 2019 року проходив навчання у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (а.с. 18, 19) та був призваний на військову службу з 26 липня 2016 року (а.с. 25).

Відповідно до копії довідки № 59/впс від 14.02.2019 під час навчання у Військовому коледжі сержантського складу Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба з 26.07.2016 по 15.02.2019 сержант ОСОБА_2 житловою площею не забезпечувався, мешкав у курсантському гуртожитку університету (а.с. 24).

Згідно інформації Виконавчого комітету Харківської міської ради № 2116/0/50-21 від 18.06.2021, ОСОБА_2 24 травня 2017 року був знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 та одночасно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Реєстрація місця проживання здійснена на підставі довідки про проходження військової служби № 985 від 22.05.2017, виданої Харківським національним університетом Повітряних Сил імені Івана Кожедуба. Надати копії документів на підставі яких ОСОБА_2 знято з реєстрації місця проживання у м. Чернігові та зареєстровано у м. Харкові об`єктивно неможливо, у зв`язку із закінченням строку їх зберігання.

Позивач був знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 12.02.2019 і на даний час зареєстрованого місця проживання немає.

15 лютого 2019 року позивач підписав контракт з Міністерством оборони України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу строком на п`ять років (а.с. 20-23).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_3 від 25.05.2021 за №561, позивач перебуває на військовій службі в цій частині з 16.02.2019 по дійсний час.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 16).

Як зазначено у позові та як пояснив у судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_2 протягом навчання та під час проходження військової служби не втратив інтересу до спірного майна, систематично протягом навчання приїздив до квартири, проводив там канікули, спілкувався з батьком та сусідами, також в квартирі знаходяться особисті речі позивача, якими він користується і до цього часу. Після смерті батька ОСОБА_2 продовжує користуватись квартирою, оплачує комунальні послуги, що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 26) та виконує інші зобов`язання, передбачені договором найму житлового приміщення.

Частиною першою статті 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

У статті 9 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 61 статей 64 та 65 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Частиною першою статті 106 ЖК Української РСР передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК Української РСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК Української РСР).

При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої статті 64 ЖК Української РСР, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем. За змістом статті 65 ЖК Української РСР за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні.

Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно пунктів 1, 2 частини 3 статті 71 Житлового кодексу України передбачено, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в закладах охорони здоров`я або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в закладах охорони здоров`я, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання;

Оскільки позивач вселився у житлове приміщення як член сім`ї наймача, проживав у ньому з народження, це є його єдине житло, а вибув з нього він тимчасово у зв`язку з навчанням, а після закінчення навчання позивач одразу ж підписав контракт та проходить військову службу у іншому місті, в квартирі АДРЕСА_1 знаходиться його майно, позивач сплачує комунальні послуги за це житло, тобто ОСОБА_2 не втратив зв`язку з цим житловим приміщенням, зареєстрованого місця проживання після закінчення навчання, у позивача немає, а тому суд знаходить підстави для задоволення позову.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до Чернігівської міської ради (місцезнаходження: вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, код ЄДРПОУ - 34339125) про визнання особи такою, що має право на користування житлом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право на користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_2 908 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14.07.2021.

Суддя