Ухвала

Іменем України

20 липня 2021 року

м. Київ

справа № 522/2769/13-ц

провадження № 61-11548ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2020 року, ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2020 року

та постанову Одеського апеляційного суду від 17 травня 2021 року

за заявою Товариства з обмежено відповідальністю «Верра Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Товариство з обмежено відповідальністю «Верра Фінанс» (далі - ТОВ «Верра Фінанс») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» (далі - ПАТ «Ерсте Банк») до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 27 червня 2013 року позов ПАТ «Ерсте Банк»

Панфілова Д. Л., ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором від 22 квітня 2008 року в розмірі 122 634,62 долари США, що в еквіваленті за курсом Національного банку України (далі - НБУ) станом на 24 липня 2012 року становить 979 850,61 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На виконання судового рішення 23 грудня 2015 року Приморським районним судом міста Одеси видано виконавчий лист.

30 жовтня 2013 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк») затверджено передавальний акт, відповідно до якого останньому передано усе майно, права та обов`язки ПАТ «Фідокомбанк», який був правонаступником прав і зобов`язань Акціонерного комерційного банку «Престиж» (далі - АКБ «Престиж»), створеного у формі ВАТ, ВАТ «Ерсте Банк», ПАТ «Ерсте Банк» та ПАТ «Фідокомбанк».

02 червня 2020 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Верра Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги.

Таким чином, ТОВ «Верра Фінанс» є правонаступником ПАТ «Фідобанк» та новим кредитором за кредитним договором від 22 квітня 2008 року.

Посилаючись на вищевказане, ТОВ «Верра Фінанс» просило суд:

- замінити ПАТ «Фідобанк на його правонаступника - ТОВ «Верра Фінанс» в якості стягувача за виконавчими листами у справі 522/2769/13-ц, виданими Приморським районним судом міста Одеси у справі за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;

- видати дублікати виконавчих листів у справі № 522/2769/13-ц;

- поновити ТОВ «Верра Фінанс» пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання у справі № 522/2769/13-ц.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2020 року (повний текст якої складено 26 жовтня 2020 року) заяву ТОВ «Верра Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання задоволено.

Замінено ПАТ «Ерсте Банк» (повним правонаступником якого є

ПАТ «Фідобанк») на його правонаступника - ТОВ «Верра Фінанс» в якості стягувача за виконавчими листами у справі № 522/2769/13-ц.

Видано дублікат виконавчого листа, виданого на підставі заочного рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 червня 2013 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь АТ «Ерсте Банк» за кредитним договором від 22 квітня 2008 року заборгованість станом

на 24 липня 2012 року у розмірі 122 634, 62 доларів США, що еквівалентно 979 850,61 грн, та судові витрати в сумі 3 219 грн.

Поновлено ТОВ «Верра Фінанс» пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання у справі № 522/2769/13-ц.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17 травня 2021 року ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2020 року (повний текст якої складено 26 жовтня 2020 року) залишено без змін.

Роз`яснено стягувачу та боржникам право звернення до суду першої інстанції з заявою про виправлення описки в даті складеного судом

26 жовтня 2020 року повного тексту судового рішення, проголошеного Приморським районним судом міста Одеси 16 жовтня 2020 року.

Судові рішення мотивовані тим, що заявником доведено належними та допустимими доказами вимоги заяви щодо заміни сторони виконавчого провадження ПАТ «Фідобанк» (правонаступника ПАТ «Фідокомбанк») правонаступником ТОВ «Верра Фінанс». ТОВ «Ферра Фінанс» згідно з укладеним між ним та ПАТ «Фідобанк» договором про відступлення права вимоги набуло право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки у вказаних правовідносинах. Разом з тим, існування ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 28 лютого 2014 року про відмову у заміні ПАТ «Фідокомбанк» (який є правонаступником ПАТ «Ерсте Банк») на його правонаступника ПАТ «Фідобанк» не заперечує факт переходу прав та обов`язків від ПАТ «Фідокомбанк» до ПАТ «Фідобанк» та не перешкоджає заміні ПАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк»)

на ТОВ «Верра Фінанс». Статут ПАТ «Фідобанк», погоджений

в передбаченому законом порядку НБУ, є належним, допустимим

та достатнім доказом, що підтверджує перехід усіх прав та обов`язків

від ПАТ «Фідокомбанк» до ПАТ «Фідобанк».

Рішення суду не виконано, оригінали виконавчих документів втрачено не з вини заявника, ТОВ «Верра Фінанс» не отримало виконавчі документи від попереднього кредитора, ПАТ «Фідобанк» перебуває з липня 2016 року в процесі ліквідації, здійснювалась процедура продажу кредитних портфелів банку через аукціон, отже, виконавчі документи втрачено в ході ліквідаційної процедури. В Автоматизованій системі виконавчих проваджень будь-яка інформація щодо відкритих виконавчих проваджень за виконавчим листом від 23 грудня 2015 року № 522/2769/13-ц відсутня. Таким чином, причини пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважними.

Щодо оскарження ухвали суду від 26 жовтня 2020 року апеляційний суд зазначив наступне, що за результатами розгляду заяви ТОВ «Верра Фінанс» проголошено вступну та резолютивну частину ухвали 16 жовтня 2020 року, повний текст ухвали від 16 жовтня 2020 року складено 26 жовтня 2020 року, тому ухвала Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня

2020 року містить описку у даті постановлення судового рішення, оскільки помилково зазначена у вступній частині ухвали від 16 жовтня 2020 року дата складання повного тексту судового рішення (26 жовтня 2020 року), яка мала бути зазначена в резолютивній частині тексту, а не у вступній її частині. Відхилив доводи апеляційної скарги про те, що заяву було розглянуто 26 жовтня 2020 року, з мотивів наявності описки в судовому рішенні від 16 жовтня 2020 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Також у касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що копію постанови Одеського апеляційного суду від 17 травня

2021 року вона не отримувала, про існування оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції дізналась з Єдиного державного реєстру судових рішень 06 липня 2021 року.

Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Враховуючи, що згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України докази, які підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції додаються до касаційної скарги за їх наявності, а на час вирішення питання про прийняття касаційної скарги в розпорядженні Верховного Суду немає доказів, що спростовують доводи заявника про ненаправлення апеляційним судом копії оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2020 року, ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2020 року

та постанови Одеського апеляційного суду від 17 травня 2021 року. При цьому Верховним Судом враховано, що з оскаржуваною постановою апеляційного суду заявник ознайомилась в Єдиному державному реєстрі судових рішень 06 липня 2021 року, а касаційна скарга подана в межах тридцятиденного строку після цієї дати.

Щодо вимог про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дубліката виконавчого листа

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2020 року, ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2020 року

та постанову Одеського апеляційного суду від 17 травня 2021 року щодо заміни сторони виконавчого провадження та видачу дубліката виконавчого листа необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судами встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 27 червня 2013 року позов ПАТ «Ерсте Банк»

до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором від 22 квітня 2008 року в розмірі 122 634,62 долари США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 24 липня 2012 року становить 979 850,61 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На виконання судового рішення 23 грудня 2015 року Приморським районним судом міста Одеси видано виконавчий лист.

30 жовтня 2013 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів

ПАТ «Фідобанк» затверджено передавальний акт, відповідно до якого останньому передано усе майно, права та обов`язки ПАТ «Фідокомбанк», який був правонаступником прав і зобов`язань АКБ «Престиж», створеного

у формі ВАТ, ВАТ «Ерсте Банк», ПАТ «Ерсте Банк» та ПАТ «Фідокомбанк».

02 червня 2020 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Верра Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги.

Таким чином, ТОВ «Верра Фінанс» є правонаступником ПАТ «Фідобанк» та новим кредитором за кредитним договором від 22 квітня 2008 року.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2020 року (повний текст якої складено 26 жовтня 2020 року) заяву ТОВ «Верра Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання задоволено.

Замінено ПАТ «Ерсте Банк» (повним правонаступником якого є

ПАТ «Фідобанк») на його правонаступника - ТОВ «Верра Фінанс» в якості стягувача за виконавчими листами у справі № 522/2769/13-ц.

Видано дублікат виконавчого листа, виданого на підставі рішення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь АТ «Ерсте Банк» за кредитним договором від 22 квітня 2008 року заборгованість станом

на 24 липня 2012 року у розмірі 122 634, 62 доларів США, що еквівалентно 979 850,61 грн, та судові витрати в сумі 3 219 грн.

Поновлено ТОВ «Верра Фінанс» пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання у справі № 522/2769/13-ц.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17 травня 2021 року ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2020 року (повний текст якої складено 26 жовтня 2020 року) залишено без змін.

Відповідно до пункту 9 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин першої та другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Заміна стягувача жодним чином не порушує законних прав та інтересів боржника та з врахуванням положень статті 516 ЦК України не залежить від його думки щодо такої заміни.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові

від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Суди встановили, що рішенням загальних зборів акціонерів від 29 квітня 2013 року ПАТ «Ерсте Банк» перейменовано у ПАТ «Фідокомбанк». Згідно зі статуту ПАТ «Фідобанк», затвердженого рішенням спільних загальних зборів акціонерів від 14 грудня 2013 року (протокол № 69), 30 жовтня

2013 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів банку (протокол №6 8) затверджено передавальний акт, відповідно до якого банку було передано усе майно, права та обов`язки ПАТ «Фідокомбанк» зареєстрованого НБУ 25 січня 2006 року. 02 червня 2020 року між

ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Верра Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого останнє набуло права вимоги банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами) та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у додатку № 1 до цього договору, зокрема, набуло право вимоги за кредитним договором від 22 квітня 2008 року та новим іпотекодержателем за іпотечним договором від 22 квітня 2008 року.

За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для заміни стягувача його правонаступником.

Відповідно до статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зробила висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону

№ 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважність причин пропуску такого строку.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду

від 06 листопада 2019 року в справі № 2-1053/10 (провадження

№ 61-18169св18).

Судами встановлено, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 27 червня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь АТ «Ерсте Банк» за кредитним договором від 22 квітня 2008 року заборгованість станом на 24 липня 2012 року в загальній сумі 122 634,62 доларів США, що еквівалентно 979 850,61 грн, та судові витрати в сумі 3 219 грн. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси

від 17 лютого 2014 року виправлено описку в рішенні Приморського районного суду міста Одеси від 27 червня 2013 року та зазначено

ПАТ «Фідокомбанк» замість ПАТ «Ерсте Банк» (рішенням загальних зборів акціонерів від 29 квітня 2013 року ПАТ «Ерсте Банк» було перейменовано

у ПАТ «Фідокомбанк», зміни зареєстровано 05 червня 2013 року).

Апеляційний суд установив, що рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 червня 2013 року у справі № 522/2769/13-ц не виконано.

В Автоматизованій системі виконавчих проваджень будь-яка інформація щодо відкритих виконавчих проваджень за виконавчим листом

від 23 грудня 2015 року № 522/2769/13-ц відсутня. Виконавчі документи втрачено, ТОВ «Верра Фінанс» виконавчі документи від попереднього кредитора не отримано.

ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником ПАТ «Ерсте Банк», починаючи

з 20 липня 2016 року перебуває в процесі ліквідації, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб здійснювались заходи щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів, зокрема,

і здійснювалась процедура продажу кредитних портфелів банку через аукціон. Виконавчі документи втрачено в ході ліквідаційної процедури.

Встановивши, що строк пред`явлення до виконання виконавчого документа пропущений з підстав, що не залежали від заявника, виконавчий документ втрачено, рішення суду не виконано, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про задоволення заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа.

Висновок апеляційного суду відповідає висновкам, викладеним

у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року

у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), а також у постановах Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10 (провадження № 61-18169св18) та від 13 травня 2021 року у справі

№ 2-2027/10 (провадження № 61-10609св19).

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 268 ЦПК України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить про те, що вступну та резолютивну частину ухвали Приморського районного суду міста Одеси проголошено 16 жовтня 2020 року, повний текст ухвали складено

26 жовтня 2020 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції,

що оскаржувана ухвала Приморського районного суду міста Одеси

від 26 жовтня 2020 року є повним текстом оскаржуваної ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2020 року

за результатами розгляду заяви ТОВ «Верра Фінанс», містить описку у даті постановлення судового рішення, оскільки помилково зазначена у вступній частині ухвали від 16 жовтня 2020 року дата складання повного тексту судового рішення (26 жовтня 2020 року), яка мала бути зазначена в резолютивній частині тексту, а не у вступній її частині. Правильно роз`яснено учасникам справи право звернення до суду із заявою про виправлення описки в судовому рішенні.

Аналогічний висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від 25 червня 2021 року у справі № 522/2769/13-ц (провадження № 61-9993ск21).

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвал, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2020 року, ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 травня 2021 року щодо заміни сторони виконавчого провадження та видачі дубліката виконавчого листа слід відмовити з підстав, встановлених частиною четвертою статті 394 ЦПК України.

Щодо вимог про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвал суду першої інстанції про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання після їх перегляду в апеляційному суді (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України),

у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Ураховуючи зазначене, у відкритті касаційного провадженняза касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2020 року, ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 травня 2021 року в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання слід відмовити, у зв`язку з тим, що оскаржувані судові рішення в цій частині не підлягають касаційному оскарженню.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 337/5253/13-ц (провадження № 61-10084 сво18).

Керуючись статтями 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку

на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2020 року, ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 17 травня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження за заявою Товариства з обмежено відповідальністю «Верра Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2020 року, ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 17 травня 2021 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. А. Стрільчук