Справа № 503/825/21
Провадження № 2-з/503/18/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Кодима заяву заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою,

встановив:

В провадженні Кодимського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа за вище вказаним позовом.

До суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 3,6109 га з кадастровим номером :01:001:0516, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Одеська область, Кодимський район, Тимківська сільська рада, яка на праві приватної власності належить відповідачу ОСОБА_2 .

В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що предметом його позову є стягнення з ОСОБА_2 на його користь заборгованості за договором позики в розмірі 150750,00 грн.

Позивач вважає, що накладення арешту на належну ОСОБА_2 земельну ділянку, що належить останньому на праві приватної власності, забезпечить йому реальне та ефективне виконання рішення суду у даній справі, у разі задоволення позову. В свою чергу не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду.

Відповідно до положень ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Оскільки відповідно до положень ч.1 ст. 153 ЦПК розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється судом без повідомлення учасників справи, то враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву та додані до неї документи суд встановив наступне.

Згідно ч.1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, згідно ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до ч.6-7 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч.1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з поданої позовної заяви, в своєму позові ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 150750,00 грн.

Ураховуючи, що ціна позову становить 150750,00 грн., то забезпечення позову щодо майна відповідача має бути співмірним зазначеному розміру вимоги.

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 263689216 від 30.06.2021 року (а.с.13), відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6109 га з кадастровим номером :01:001:0516, яка розташована на території Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області.

Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку вищевказаної земельної ділянки, проведену ТОВ «АМК ТРАСТ» від 23.07.2021 року за вих. №2107-23/2, ринкова вартість становить 112660,00 грн.

Отже, з урахуванням змісту позовних вимог, мети забезпечення позову суд вважає, що заява позивача є обґрунтованою в частині самої необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Водночас із цим суд бере до уваги ту обставину, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0516 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна відповідачу ОСОБА_2 , передана останнім в користування ТОВ «ПОДІЛЬСЬКЕ-ЗЕРНО» за договором від 05.03.2018 року про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису).

У відповідності до абзаців другого і третього пункту 4 наведеної вище постанови Пленуму, при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В свою чергу пунктами 1 і 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачено такі види забезпечення як накладення арешту на майно та як заборона вчиняти певні дії.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Однак, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Такі висновки викладені в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19 (провадження № 61-21685св19).

Таким чином, враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, беручи до уваги, що подальше відчуження вказаного майна призведе до ускладнення захисту прав позивача, суд вважає, що у даному випадку належним видом забезпечення позову буде не арешт майна, як заявлено позивачем, а заборона відчужувати майно його власником, що є достатнім для захисту інтересів позивача.

При цьому, підстав для застосування зустрічного забезпечення судом не встановлено.

Керуючись ст. 151, 153, 258-260 ЦПК України,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення задовольнити частково.

Заборонити відчуження земельної ділянки площею 3,6109 га з кадастровим номером :01:001:0516, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Одеська область, Кодимський район, Тимківська сільська рада.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Виконання даної ухвали доручити Кодимському районному відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), який знаходиться за адресою: 66000, Одеська область, м. Кодима, вул. Соборна, буд.88.

Примірник даної ухвали одночасно з направленням заявнику позивачу ОСОБА_1 направити для негайного виконання Кодимському районному відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та особі, якої стосуються заходи забезпечення позову ОСОБА_2 .

Строк пред`явлення даного судового рішення ухвали до виконання три роки, тобто до 27 липня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 27 липня 2021 року.

Відповідно до ч.1-2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно ч.1 ст. 258 ЦПК України, ухвали є одним з видів судових рішень.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження даної ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Кодимський районний суд Одеської області, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Д.В. Вороненко