Справа № 752/6361/21
Провадження № 2-з/752/644/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року місто Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кахно І. А.,

за участю секретаря Чабанюк І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт» про визнання недійсними в частині договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 червня 2010 року, договору про відступлення права вимоги від 07 липня 2010 року, визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2020 року,

в с т а н о в и в:

У провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа № 752/6361/21 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт» про визнання недійсними в частині договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 червня 2010 року, договору про відступлення права вимоги від 07 липня 2010 року, визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2020 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 квітня 2021 року відкрито провадження в указаній справі, постановлено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні.

15 липня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у справі № 752/6361/21, у якій позивач просить збільшити позовні вимоги, зокрема, визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 58891614 від 23 червня 2021 року 10:31:08 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу міста Києва Русанюк З. З. про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,4 кв. м, житловою площею 45,5 кв. м, за товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт» (), дата та час державної реєстрації 11 червня 2021 року 18:42:46.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 липня 2021 року відмовлено у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, повернувши її позивачу.

19 липня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, у якій позивач просила накласти арешт, заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 66,4 кв. м, житловою площею 45,5 кв. м, зареєстрованої за товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт» ().

Заява обґрунтована тим, що товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт», зареєструвавши за собою право власності на вказану квартиру, фактично здійснило рейдерське захоплення майном. У разі визнання недійсним з моменту укладення договору про відступлення права вимоги, купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2020 року до договору іпотеки № PCL-400/262/2007 від 22 серпня 2007 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт», то й відповідно протиправним є здійснення реєстрації права власності іпотечним майном за товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт». Наразі існує загроза подальшого відчуження права власності на іпотечне майно, що в подальшому призведе до неможливості повернення його до законного володільця через добросовісність набуття кінцевим покупцем.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з таких підстав.

Відповідно до статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом установлено, що станом на час розгляду вказаної заяви про забезпечення позову, предметом даного позову у справі № 752/6361/21 є визнання недійсним договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 29 червня 2010 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в частині пункту «Переліку кредитних договорів, що входять до кредитного портфеля» додатку № 1, що стосується відступлення від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 22 серпня 2007 року №МІ_-400/262/2007; визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 07 липня 2010 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в частині пункту 280, що стосується відступлення від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 22 серпня 2007 року №МІ_-400/262/2007; визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, купівлі-продажу кредитного портфеля від 12 листопада 2020 року до договору іпотеки №РСІ_- 400/262/2007 від 22 серпня 2007 року.

Тобто, безпосередньо стосовно квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 66,4 кв. м, житловою площею 45,5 кв. м, накласти арешт на яку просить заявник, спору майнового характеру між сторонами не існує.

За таких обставин, невжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати позивач, не призведе до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у справі № 752/6361/21.

Крім того, захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів (постанова Верховного Суду від 26 листопада 2020 року № 911/949/20).

Судом установлено, що предметом даного позову є вимоги немайнового характеру - визнання недійсними в частині договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 червня 2010 року, договору про відступлення права вимоги від 07 липня 2010 року, визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2020 року.

У випадку задоволення позову таке рішення суду не підлягає примусовому виконанню, не є майновим та не носить зобов`язального характеру.

З огляду на наведене та враховуючи, що у заяві про забезпечення позову заявник не посилається на наявність реального спору між позивачем та відповідачами щодо квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 66,4 кв. м, житловою площею 45,5 кв. м, накласти арешт на яку просить заявник, та на обставини на його підтвердження і про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у справі № 752/6361/21, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт» про визнання недійсними в частині договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 червня 2010 року, договору про відступлення права вимоги від 07 липня 2010 року, визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 27 липня 2021 року.

Суддя І. А. Кахно