Провадження № 6/344/8/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Мелещенко Л.В.

секретаря судового засідання Дементьєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

05 січня 2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи вимоги заяви, заявник зазначає, що на виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2015 року був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 2024,36 грн. Даний виконавчий лист був направлений до виконання до державної виконавчої служби для виконання. Проте станом на 05 січня 2021 року рішення суду є невиконаним, грошові кошти за виконавчим листом не стягнуто. За таких обставин заявник просить видати дублікат виконавчого листа.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 січня 2021 року, заяву розподілено судді Мелещенко Л.В.

02 березня 2021 року Івано-Франківським апеляційним судом справу №344/11359/15-ц повернуто до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Заявник у призначені судові засідання 12 березня 2021 року, 30 березня 2021 року, 26 квітня 2021 року, 18 травня 2021 року, 03 червня 2021 року, 30 червня 2021 року та 21 липня 2021 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Ухвалою суду від 03 червня 2021 року визнано явку заявника ОСОБА_1 для надання пояснень по справі обов`язковою.

Ухвалою суду від 30 червня 2021 року повторно визнано явку заявника ОСОБА_1 для надання пояснень по справі обов`язковою.

В усі призначені судом засідання заявник не з`явився, при цьому заявник жодного разу не цікавився розглядом його заяви.

Окрім того, заявник щодо дати і часу розгляду заяви повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Суд зауважує, що з метою об`єктивного розгляду поданої до суду заяви, судом неодноразово відкладалися судові засідання з метою забезпечення можливості сторін, в тому числі, заявника, взяти участь у розгляді даної заяви та надати свої обґрунтування по суті заяви.

При цьому у рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Крім того, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином.

За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд заяви про видачу дубліката виконавчого листа без участі сторін та державного виконавця.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2015 року у справі № 344/11359/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000,00 грн заподіяної моральної шкоди та 24,36 грн судового збору ( а.с. 105-107).

На виконання рішення 25 грудня 2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області було видано два виконавчих листа, про що свідчить відмітка на обкладинці справи.

Як вбачається з відповіді начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 22 грудня 2020 року/В-1/146306 на звернення ОСОБА_1 від 05 грудня 2020 року про надання інформації, на виконанні перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №344/11359/2015 від 24 грудня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000,00 грн заподіяної моральної шкоди, в рамках якого 27 червня 2017 року державним виконавцем Білошицьким А.С. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням підстави: майна, на яке можна було б звернути стягнення, не виявлено (а.с.118-119).

05 грудня 2020 року ОСОБА_1 звертався із заявою про видачу копій постанов та копій з оригіналів виконавчих листів, оскільки станом на 05 грудня 2020 року за виконавчими листами не стягнуто грошові кошти з боржника ОСОБА_2 , виданими на підставі рішень суду від 02 червня 2014 року, 20 травня 2015 року, 30 липня 2015 року та 27 жовтня 2015 року (а.с.120).

Щодо примусового виконання іншого виконавчого листа на суму 24,36 грн, то заявник взагалі нічого до заяви не долучив.

Згідно з положеннями частини другої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач має право подати заяву про видачу дубліката виконавчого документа, про поновлення строку його пред`явлення до виконання, про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа.

Підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Аналізуючи підпункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, провадження № 61-29св17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11, провадження № 61-41846св18.

Верховний Суд виходить з того, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009, провадження № 61-5388св18.

Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На разі, звернувшись із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, заявник не надав суду жодного належного та допустимого доказу втрати отриманого оригіналу виконавчого документа, не надав доказів того, що рішення суду, на підставі якого видано два виконавчих листа, не виконано (повністю або частково).

Відповідь начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 22 грудня 2020 року/В-1/146306 суд не вважає достатнім доказом на підтвердження факту втрати виконавчого документа в розумінні приписів статті 80 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, оскільки про втрату виконавчих листів у заяві не обумовлено, а ухвалою суду неодноразово визнано явку для з`ясування даної обставини обов`язковою, при цьому, що судом було видано на виконання рішення суду два виконавчих листа, які заявником не конкретизовані, а згадується без належного обґрунтування про видачу дублікату тільки одного виконавчого листа на суму 2024,36 грн, з метою уникнення можливості подвійної видачі виконавчих листів, враховуючи те, що заявником не надано належних та допустимих доказів в підтвердження поданої заяви, суд дійшов до переконання, що у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, відповідно ст.ст. 1, 12 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 258-261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 21 липня 2021 року.

Суддя Мелещенко Л.В.