Справа № 481/1494/20
Провадж.№ 8/481/1/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2021 року Новобузький районний суд Миколаївської області, в складі головуючої судді Уманської О.В., з участю секретаря Кузьміної Н.П., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 представника відповідача ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Новий Буг, Миколаївської області, заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі № 481/1494/20 за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, без самостійних вимог приватний нотаріус Новобузького нотаріального округу Миколаївської області Паліюк Лариса Михайлівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом,

Встановив:

15.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення по цивільній справі №481/1494/20 за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, без самостійних вимог приватний нотаріус Новобузького нотаріального округу Миколаївської області Паліюк Лариса Михайлівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначив, що 17.03.2021 року Новобузьким районним судом Миколаївської області було ухвалене рішення яким в задоволенні позову ОСОБА_5 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, без самостійних вимог приватний нотаріус Новобузького нотаріального округу Миколаївської області Паліюк Лариса Михайлівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено у повному обсязі. Вказане рішення постановою Миколаївського апеляційного суду від 18.05.2021 року залишене без змін. Після отримання Постанови апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 обміркував події, які відбувалися в період посвідчення оскаржуваних заповітів, і згадав, що його батько в період із 20.12.2017 року до 21.08.2018 року, дня смерті, отримував наркотичні та психотропні препарати, оскільки мав онкологічне захворювання. Вживання вказаних ліків істотно впливає на здатність особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Отже два заповіти від 20.02.2018 року, які складені його батьком ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , укладено під впливом психотропних та наркотичних препаратів, а тому батько не усвідомлював значення своїх дій при підписані вказаних заповітів. При укладені двох оспорюваних заповітів приватний нотаріус Паліюк Л.М. не виконала вимоги ст. 44 Закону України «Про нотаріат».

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_1 просила суд скасувати рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 17.03.2021 року по цивільній справі №481/1494/20 , та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 16.06.2021 року провадження у справі відкрито, стару призначено до розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свою заяву про перегляд рішення за ново виявленими обставинами підтримав з підстав у ній зазначених, та просив задовольнити. Додатково пояснив, що по хворобу свого батька він знав ще за життя останнього. Сам позивач неодноразово в аптеці отримував для батька ліки які знімали його біль, однак про те, що ті ліки були психотропними та нарковмісними він не знав, а дізнався лише нещодавно. При цьому за життя, під час вживання ліків, батько дійсно він себе не завжди адекватно, інколи путав імена своїх дітей, або бачив речі, яких насправді не було.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 . Відповідач не заперечував того, що батько дійсно приймав нарковмісні та психотропні ліки, оскільки мав онкологічне захворювання. Однак про цей факт позивачу ОСОБА_1 було відомо, він сам особисто брав для батька такі ліки, при цьому на свідомість батька такі ліки не впливали, він був в адекватному стані, лише знімали його біль.

Представник позивача ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 за безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_4 також просила суд, у судовому засіданні, відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення сторін та представника, які приймали участь у справі, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За положеннями статті 429 ЦПК України суд розглядає заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції. які здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1ст. 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права(ч.1ст.129Конституції України в чинній редакції).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2червня 2016 року №1402-VIII).

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1ст. 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони й інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява N 14448/88, § 33).

Частинами першою та другою статті 423ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч.4 ст. 423 ЦПК України).

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 17.03.2021 року у задоволені позову в задоволенні позову ОСОБА_5 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, без самостійних вимог приватний нотаріус Новобузького нотаріального округу Миколаївської області Паліюк Лариса Михайлівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено у повному обсязі.

Звертаючись із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 , як на нововиявлені обставини посилається на те, що його батько що його батько в період із 20.12.2017 року до 21.08.2018 року, дня смерті, отримував наркотичні та психотропні препарати, оскільки мав онкологічне захворювання. Вживання вказаних ліків істотно впливає на здатність особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Отже два заповіти від 20.02.2018 року, які складені його батьком ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , укладено під впливом психотропних та наркотичних препаратів, а тому батько не усвідомлював значення своїх дій при підписані вказаних заповітів. При укладені двох оспорюваних заповітів приватний нотаріус Паліюк Л.М. не виконала вимоги ст. 44 Закону України «Про нотаріат».

На підтвердження суду надано довідку лікаря ОСОБА_7 від 01.06.2021 року за вих. № 007-мк12 про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлий 21.08.2018 року щодня з 20.12.2017 року отримував наркотичні та психотропні препарати ( а.с.15).

Разом із тим, сам позивач ОСОБА_1 суду підтвердив, що про хворобу батька йому відомо було ще за життя останнього, та про те що батько приймав ліки він теж знав, оскільки інколи сам їх отримував в аптеці. Отже суд не може вважати хворобу спадкодавця ОСОБА_6 ново виявленою обставиною для позивача ОСОБА_1 .

Також суд критично ставиться до пояснень позивача ОСОБА_1 про те, що він не знав про те, що ліки які приймає його батько є психотропними та наркотичними, оскільки він особисто їх отримував та міг поцікавитись навіть у фармацевтів в аптеці, які ж саме ліки приймає його батько. Отже про цєй факт він також міг дізнатися ще за життя батька, а тому суд не може кваліфікувати дану обставину як таку, про яку позивач не міг знати під час розгляду справи.

Разом із цим, суд наголошує на тому, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 стала відсутність поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, а посилання позивача на те, що у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини він не подав через усні домовленості із братом щодо спадкування майна, є непереконливими та суперечать змісту норм ЦК України, які регулюють дані правовідносини. Наявність інвалідності на момент відкриття спадщини не є тією поважною причиною, яка б перешкоджала поданню відповідної заяви з метою прийняття спадщини.

Рішенням від 17.03.2021 року встановлено, що відповідно до статті 1241 ЦК України позивач має прав на обов`язкову частку у спадщині після смерті батька, як повнолітня непрацездатна дитина спадкоємця. Між тим останній не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини, а причини пропуску такого строку визнані судом не поважними.

З огляду на вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи суд вважає, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані позивачем ОСОБА_1 обставини, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами або виключними обставинами суд може, зокрема, відмовити в задоволені заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

З урахуванням вставленого та положень вказаних вище норм, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 17.03.2021 року слід відмовити, а відповідне рішення залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 258-261, 423-429 ЦПК України суд,

Постановив :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі № 481/1494/20 за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, без самостійних вимог приватний нотаріус Новобузького нотаріального округу Миколаївської області Паліюк Лариса Михайлівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, відмовити, а відповідне рішення залишити в силі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано .

У разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали суду, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного її тексту.

Повний текст ухвали виготовлений 12.07.2021 року.

Суддя