ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 липня 2021 року

м. Харків

справа № 621/602/21

провадження № 22-ц/818/3455/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Огар І.В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи ОСОБА_2 , начальник Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорна О.О.,

представник Новікова Альона Ігорівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_1 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 16 березня 2021 року в складі судді Овдієнка В.В.,

у с т а н о в и в:

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на постанову заступника начальника відділу Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорної О.О. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межи України.

Скарга мотивована тим, що ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27 березня 2013 року по справі № 2014/4805/2012 визнано і дозволено виконання на території України рішення виконуючого обов`язки мирового судді судової ділянки № 310 Одінцовського судового району Московської області - мирового судді судової ділянки № 154 Одінцовського судового району Московської області Зласової Т.В. від 10 вересня 2012 року. 14 травня 2013 року видано виконавчий лист № 2014/4805/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі, у розмірі двох прожиткових мінімумів на дітей, що складає 13 324, 00 руб (за офіційним курсом Національного банку України станом на 27 березня 2013 року складає 3446,99 грн) на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з 08 серпня 2012 року до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а після - у розмірі одного прожиткового мінімуму на дітей, що складає 6657,00 руб (за офіційним курсом Національного банку України станом на 27 березень 2013 року складає 1723, 49 грн) на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

02 липня 2020 року заступником начальника відділу Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорною О.О. у виконавчому провадженню № 37979364, винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Зазначав, що він про: існування відкритого виконавчого провадження нічого не знав, аліменти сплачував стягувачу добровільно на банківську картку банку в Російській Федерації "Сбербанк" та надавав кошти готівкою.

Вказував, що він останні 15 років постійно працює на території Російської Федерації, там же проживають його діти та стягувач. Позбавлення права на вільний перетин кордону України позбавляє його права бачитись із дітьми, виконувати свої батьківські обов`язки, працювати та вільно пересуватися.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , встановлене постановою заступника начальника відділу Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорною О.О. від 02 липня 2020 року по виконавчому провадженню № 37979364.

15 березня 2021 року ОСОБА_6 представник ОСОБА_2 подала відзив на скаргу, в якому просила відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Відзив мотивовано тим, що ОСОБА_1 був обізнаний про рішення суду щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей, однак аліменти не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість.

15 березня 2021 року начальник Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пономарьова А.О. подала відзив на скаргу, в якому просила відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Відзив мотивовано тим, що виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було розпочате згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 17 травня 2013 року, ВП № 37979364. Станом на 30 червня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів (без врахування індексації розміру заборгованості) складала суму в розмірі 330132, 68 грн. Розмір заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів (навіть без врахування індексації розміру аліментів) значно перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16 березня 2021 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що за боржником рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей, розмір якої перевищує сукупну суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах, наданих йому законом повноважень. Достатньою підставою для застосування тимчасових обмежень є встановлення факту наявності заборгованості за певний період, передбачений законом та в певному розмірі, а тому державним виконавцем не порушено права боржника.

05 квітня 2021 року ОСОБА_3 представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та

ухвалити нову постанову, якою скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не розглянуто клопотання ОСОБА_1 про допит свідка, який може підтвердити фактичну сплату аліментів боржником на території Російської Федерації. Зазначила, що кореспонденція надсилалась ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , в той час як боржник проживає за адресою - АДРЕСА_2 , що підтверджує його необізнаність про відкрите виконавче провадження. Крім того, заборгованість накопичувалась без відома боржника протягом майже 9 років і весь цей час боржник добровільно виконував свої зобов`язання за місцем проживання стягувача. Через неможливість перетину кордону з Російською Федерацією боржник не працює з січня 2021 року, оскільки до цього часу працював інженером у м. Москва. Також ОСОБА_1 через територіальну віддаленість не може спілкуватись з дітьми, приймати участь у їх вихованні.

ОСОБА_2 ухвалу суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що на виконанні Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харкова) знаходиться виконавче провадження № 37979364 по виконанню виконавчого листа № 2014/4805/2012, виданого Зміївським районним судом Харківської області 14 травня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі двох прожиткових мінімумів на дітей, що складає 13314, 00 руб (за офіційним курсом Національного Банку України станом на 27 березня 2013 року складає 3446,99 грн), на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з 08 серпня 2012 року до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а після - у розмірі одного прожиткового мінімуму на дітей, що складає 6657, 00 руб (за офіційним курсом Національного Банку України станом на 27 березня 2013 року складає 1723,49 грн) на утримання дочки ОСОБА_5 до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним заступником начальника Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорною О.О. станом на 30 червня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів складає суму в розмірі 330 132, 68 грн.

Постановою заступника начальника Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорною О.О. від 02 липня 2020 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з виконавчим листом № 2014/4805/2012, виданий 14 травня 2013 року Зміївським районним судом Харківської області.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Відповідно до пунктів 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно з частиною четвертою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» cтрок обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев`ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про те, що державний виконавець, який діяв виключно в межах своїх повноважень та вимог Закону України «Про виконавче провадження», зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Встановивши, що за боржником рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей, розмір якої перевищує сукупну суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець правомірно виніс постанову про обмеження боржника у встановленні тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1 до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Аналіз норм права, якими керувався державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов, дає підстави дійти висновку, що достатньою підставою для застосування тимчасових обмежень є встановлення факту наявності заборгованості за певний період, передбачений законом та в певному розмірі.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не вирішено питання про допит свідка, який може підтвердити фактичну сплату аліментів боржником на території Російської Федерації, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки розрахунок суми заборгованості ОСОБА_1 не оскаржив.

Посилання в апеляційній скарзі не те, що ОСОБА_1 працює за межами України, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження цього. Не надано таких доказів і до суду апеляційної інстанції.

Інші доводи викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Ухвала суду першої інстанції є законною, постановленою з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 149 - 150, 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 16 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30 липня 2021 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді О.М.Хорошевський

В.Б.Яцина