Справа № 409/2850/19
Провадження № 22-ц/810/425/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.

учасники справи:

позивач Приватного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»

представник позивача Легезін Олексій Геннадійович

відповідач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», в інтересах якого діє ОСОБА_3

на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 09 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Максименко О.Ю. в смт. Білокуракине Луганської області,

у цивільній справі за позовною заявою ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

10 грудня 2019 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" звернулося до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.12.2012 року між АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 486/2012-Р, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 155000 грн зі сплатою 16,00% річних за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Остаточний термін повернення кредиту 16.12.2027 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідачки ОСОБА_4 , 17.12.2012 року між позивачем, відповідачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 486/2012-Р/П. За вказаним договором поруки поручитель зобов`язався у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом. Однак, відповідач ОСОБА_4 свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 18.11.2019 року за зазначеним договором утворилася заборгованість у розмірі 159711,32 грн, яка складається з: 139484 грн заборгованість по кредиту; 20227,32 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 01.06.2014 року по 30.04.2015 року. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в розмірі 159711,32 грн, а також понесені судові витрати: судовий збір в сумі 2395,67 грн../

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 09 березня 2021 року в позовних вимогах Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк"задоволено частково. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" заборгованість в розмірі 114486 грн. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі, яка виникла до 03.12.2016 в сумі 25860 грн та процентів за період з 01.06.2014 по 30.04.2015 у сумі 20227 грн 32 коп. відмовлено у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за тілом кредиту, яка виникла до 03.12.2016 в сумі 25860 грн та процентів за період з 01.06.2014 по 30.04.2015 у сумі 20227 грн 32 коп. відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» судовий збір у розмірі 858,64 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» () судовий збір у розмірі 858,64 грн..

Мотивуюче таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що вказані умови договорів поруки свідчать про те, що строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України установлено саме цим договором. Тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобов`язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору. Судом встановлено, що боржник (а відтак і поручителі) узяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 16.12.2027 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) у розмірі та строки, визначені у графіку платежів.Отже, поряд з установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.Таким чином, можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.Згідно з умовами кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця рівними частинами у розмірі та строки, визначені договором.Із системного аналізу умов договору поруки № 486/2012-Р/П від 17.12.2012 вбачається, що порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як установлено кредитним договором.У матеріалах справи відсутній будь - який розрахунок заборгованості по кредитному договору. Документ, який позивач назвав «розрахунок заборгованості» не містить необхідних складових, які мають бути зазначені у розрахунку, та який би можна було перевірити. У цьому документі (а.с. 6) вказано лише загальну суму заборгованості, без наведення будь - яких розрахунків.У виписці з особового рахунку позичальника останнє погашення по тілу кредиту вказано 22.05.2014, а за відсотками за користування кредитом - 07.07.2014, надалі будь - які платежі на погашення заборгованості відсутні.З позовом Банк звернувся до суду 03.12.2019, що підтверджується штампом на поштовому конверті, таким чином перебіг строку звернення позивача до відповідачів обраховується з грудня 2016 року. Таким чином, солідарному стягненню підлягає заборгованість, що виникла з грудня 2016 року.Згідно розрахунку остання дата нарахування процентів 30 квітня 2015 року. Отже, строк позовної давності та трирічний строк дії поруки по процентах сплинув. Відтак позовні вимоги банку про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості за тілом кредиту в сумі 114486 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись з таким рішенням суду АБ «УКРГАЗБАНК» в частині відмови суду в задоволенні частини позовних вимог АБ «УКРГАЗБАНК» до відповідачів необгрунтованим, таким що ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права та підлягає скасуванню в цій частині виходячи з наступного. Апеляційна скарга мотивована тим, що Так, відповідно до положень договору поруки договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання Позичальника за Договором. Оскільки зобов`язання Позичальника за Кредитним договором не виконано, то станом на момент звернення до суду із позовом, зобов`язання поручителя за договором поруки з урахуванням умов пунктів 5.1. та 5.2. Договору поруки, продовжують існувати. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до положень кредитного договору, закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що лишились невиконаними з буд-яких причин. Припинення (закінчення) строку дії договору не тягне за собою припинення зобов`язань, що випливають з цього договору, також у випадку, якщо такі зобов`язання виникли після припинення (закінчення) строку дії договору на підставі зобов`язань, що лишилися невиконаними на момент закінчення строку дії договору. Виходячи з системного аналізу норм ст.ст. 559, 627, 628, 628, 1048, 1050 ЦК України вказані висновки є вірним і щодо строку ді поруки що судом першої інстанції, не було враховано і застосовано при розгляді позовних позову.Частиною 4 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В іншій частині рішення не оскаржується.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений ст. 360 ЦПК України не надходило, що не заважає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегією суддів встановлено, що 17.12.2012 року між АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 486/2012-Р, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 155000 грн зі сплатою 16,00% річних за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Остаточний термін повернення кредиту 16.12.2027 року. Кредит надавався на придбання майнових прав на двокімнатну квартиру. Згідно п.3.1 Договору позичальник здійснює погашення кредиту з першого по двадцять восьме число кожного місяця в розмірі не менше 1/180 від суми кредиту, що становить 862 грн, останній платіж у сумі 702 грн. Відповідно до п.3.2 Договору щомісячно, раз на місяць, не пізніше 28-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитом (окрім останнього місяця користування кредитом) та у день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.3 цього договору, а також у день дострокового повного погашення заборгованості по кредиту позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитними коштами, виходячи з процентної ставки в п. 1.4.1. цього договору. П.1.4.2 договору встановлено, що за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 16% (а.с. 13-19).

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_4 за договором № 486/2012-Р від 17.12.2012 року між ОСОБА_4 , Публічним акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк" та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 486/2012-Р/П від 17.12.2012 року, згідно умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором № 486/2012-Р від 17.12.2012 року. Відповідно до п.5.2 договору поруки порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя (а.с.20-21).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 18.11.2019 року за зазначеним договором утворилася заборгованість у розмірі 159711,32 грн, яка складається з: 139484 грн заборгованість по кредиту; 20227,32 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 01.06.2014 року по 30.04.2015 року (а.с. 6).

Згідно ст. 1054 ЦК України „за кредитним договором банк ... зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4.2.4 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повного виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому договору, включаючи стягнення всієї суми кредиту, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання більше, ніж на один місяць. Даний пункт містить положення про те, що вимога про дострокове виконання позичальником своїх зобов`язань направляється останньому у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від банку. Цей пункт не містить положень про те, що банк зобов`язаний направити таку вимогу та, що у разі не направлення письмової вимоги банк не має права дострокового стягнення через порушення позичальником своїх зобов`язань. У частині 2 ст. 1050 ЦК України також не вказано, що для дострокового стягнення кредитор зобов`язаний повідомити позичальника про свій намір стягнути всю суму коштів, які залишилися несплаченими.

Повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яка направляється позичальнику та/або поручителю є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (статті 257, 259 ЦК України). До поручителя - протягом шести місяців, якщо закінчення строку поруки не встановлено самим договором (частина четверта статті 559 ЦКУ країни), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, недотримання яких може нести ризик лише для кредитора про втрату в майбутньому права на задоволення своїх вимог у примусовому порядку через суд.

За змістом статей 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом.

Направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання спорів. Ненаправлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі N 521/21255/13-ц (провадження N 14-600цс18).

Згідно ст. 256 ЦК України Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до вимог ст. 257, 259 ЦК України Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Як передбачено п.5.8 Кредитного договору строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами у три роки, у тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитними коштами та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, штрафів та всіх понесених банком під час виконання умов цього договору.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

П. 3.1 кредитного договору №486/2012-Р від 17.12.2012 року передбачено, що позичальник здійснює погашення кредиту з першого по двадцять восьме число кожного місяця в розмірі не менше 1/180 від суми кредиту, що становить 862 грн, останній платіж у сумі 702 грн не пізніше 16.12.2027.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця до 28 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання.

Відповідно до ст. 554 ЦК України У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Із п.5.2 Договору поруки №486/2012-Р/П від 17.12.2012 року, вбачається, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

Таким чином, вказані умови договорів поруки свідчать про те, що строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України установлено саме цим договором.

Тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобов`язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору.

Судом встановлено, що боржник (а відтак і поручителі) узяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 16.12.2027 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) у розмірі та строки, визначені у графіку платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Згідно з умовами кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця рівними частинами у розмірі та строки, визначені договором.

Із системного аналізу умов договору поруки № 486/2012-Р/П від 17.12.2012 вбачається, що порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як установлено кредитним договором.

У матеріалах справи відсутній будь - який розрахунок заборгованості по кредитному договору. Документ, який позивач назвав «розрахунок заборгованості» не містить необхідних складових, які мають бути зазначені у розрахунку, та який би можна було перевірити. У цьому документі (а.с. 6) вказано лише загальну суму заборгованості, без наведення будь - яких розрахунків.

У виписці з особового рахунку позичальника останнє погашення по тілу кредиту вказано 22.05.2014, а за відсотками за користування кредитом - 07.07.2014, надалі будь - які платежі на погашення заборгованості відсутні.

З позовом Банк звернувся до суду 03.12.2019, що підтверджується штампом на поштовому конверті, таким чином перебіг строку звернення позивача до відповідачів обраховується з грудня 2016 року.

Таким чином, солідарному стягненню підлягає заборгованість, що виникла з грудня 2016 року.

Згідно розрахунку остання дата нарахування процентів 30 квітня 2015 року. Отже, строк позовної давності та трирічний строк дії поруки по процентах сплинув.

Відтак позовні вимоги банку про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості за тілом кредиту в сумі 114486 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, заборгованість строк сплати якої настав за період до грудня 2016 року у сумі 25860 грн, та процентах за період з 01.06.2014 по 30.04.2015 у сумі 20227,32 грн стягненню з відповідача ОСОБА_4 не підлягають у зв`язку з пропуском строку позовної давності, а з відповідача ОСОБА_2 - у зв`язку зі спливом трирічного строку дії поруки.

Доводи апелянта про порушення норм матеріального права не містять конкретних посилань і висновків суду не спростовують.

Посилання апелянта, що відповідно до положень договору , закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань які лишились невиконаними з будь яких причин є позицією апелянта і не свідчать про помилковість висновків суду щодо розрахунку строків давності по конкретному кредитному договору.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.259,367,374,375,382,384 ЦПК України, апеляційний суд-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача Приватного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 09 березня 2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Дата складання повного тексту постанови 22 липня 2021 року.

Головуючий

Судді: