Справа № 204/3650/20
Провадження № 2-п/204/24/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.

за участю секретаря судового засідання Старостенко Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2020 року по цивільній справі № 204/3650/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2020 року по цивільній справі № 204/3650/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. В обґрунтування заяви зазначено, що заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2020 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у загальному розмірі 115 767,88 грн., з яких: 3 % річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 30 185,77 грн., інфляційні втрати у розмірі 85 582,11 грн., а також стягнуто судовий збір у розмірі 1 157,68 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено. Відповідач з вказаним рішенням суду не погоджується. Так, відповідач не отримувала ні ухвалу суду про відкриття провадження у справі, ні судових повісток. Матеріали справи не містять навіть супровідного листа про направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі від 23 червня 2020 року. Доказів отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження та судових повісток матеріали справи також не містять. У справі наявні роздруківки про направлення смс-повідомлень про дату та час розгляду справи. Проте, жодних заяв відповідачка про направлення смс-повідомлень на такий номер не надавала. Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки-повідомлення, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, судом невірно встановлено, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи. Через неотримання документів від суду, зокрема, ухвали про відкриття провадження, судових повісток, що в цілому призвело до порушення права відповідача на змагальність сторін, відповідач з поважних причин не прийняв участь у судовому засіданні та не подав аргументовані заперечення на позов. Крім того, в позовній заяві представник позивача зазначає, що 02 березня 2016 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі №204/557/16-ц за його позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на його користь грошові кошти у розмірі 262 485,00 грн. Уважно вивчивши вказане рішення, з нього вбачається, що стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 відбулось через неповернення ОСОБА_3 ОСОБА_4 11 280 доларів США згідно розписки. Отже, зобов`язання повинно було бути виконано ОСОБА_3 у доларах США, а не у гривні. Таким чином, оскільки договором позики (розпискою) передбачено виконання зобов`язання саме у доларах США, то рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 204/557/16-ц не може бути змінено природу такого зобов`язання на гривню. У зв`язку з цим стягнення 3% річних має також проводитись у валюті позики - доларах США. Також, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Оскільки договором позики (розпискою) передбачено виконання зобов`язання саме у доларах США, то жодні інфляційні втрати позивач не поніс, а отже нарахована позивачем сума інфляційних втрат стягненню з відповідача не підлягає. З огляду на вищенаведені обставини, заявник звернулась до суду з даною заявою, в якій просить скасувати заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровську від 15 вересня 2020 року по справі № 204/3650/20 та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представник відповідача - ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримав та просив суд її задовольнити з підстав, наведених у заяві.

Представник позивача - ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду та просив відмовити у її задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали заяви про перегляд заочного рішення та зазначеної вище цивільної справи, приходить до наступних висновків.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 15 вересня 2020 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення по справі № 204/3650/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у загальному розмірі 115 767,88 грн., з яких: 3 % річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 30 185,77 грн., інфляційні втрати у розмірі 85 582,11 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1 157,68 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно положень ч. 2 ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суд виходить з того, що підставами скасування заочного рішення є поважність причин неявки в судове засідання відповідача, та наявність істотних доказів по справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача. За відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, на адресу відповідача, а саме на адресу: АДРЕСА_1 , направлялась ухвала про відкриття провадження у справі від 23 червня 2021 року та позовна заява з додатками, що підтверджується наявним в матеріалах справи супровідним листом з відміткою відповідального працівника канцелярії суду про направлення 01 липня 2021 року даних документів адресату (а.с. 21). У зв`язку з цим не відповідають дійсності та є безпідставними твердження відповідача, наведені у заяві про перегляд заочного рішення, про те, що матеріали справи не містять навіть супровідного листа про направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі від 23 червня 2020 року.

Крім того, відповідачу за період розгляду справи неодноразово направлялись судові повістки про виклик до суду в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлень на її мобільний номер НОМЕР_1 . Так, відповідачу за допомогою sms-повідомлень були направлені судові повістки про виклик до суду на 11 серпня 2020 року, 27 серпня 2020 року та 15 вересня 2020 року, які відповідач ОСОБА_3 завчасно отримала, що підтверджується довідками про доставку SMS (а.с. 23, 27, 32). При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що мобільний номер НОМЕР_1 був зазначений як контактний телефон відповідача ОСОБА_3 навіть самим представником відповідача - ОСОБА_2 у заяві про ознайомлення з матеріалами справи від 12 квітня 2021 року (а.с. 42), а тому слід констатувати, що даний мобільний номер дійсно належить відповідачу ОСОБА_3 , і вона отримувала судові повістки про виклик до суду за допомогою SMS-повідомлень на 11 серпня 2020 року, 27 серпня 2020 року та 15 вересня 2020 року та була повідомлена про розгляд цивільної справи.

За таких обставин суд не приймає до уваги посилання відповідача на той факт, що вона не була повідомлена належним чином про розгляд цивільної справи, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідач у заяві про перегляд заочного рішення посилається на те, що оскільки договором позики (розпискою) передбачено виконання зобов`язання у доларах США, а не у гривні, то стягнення 3% річних має також проводитись у валюті позики - доларах США, а не у гривні, крім того норми щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях, тому жодні інфляційні втрати позивач не поніс та нарахована позивачем сума інфляційних втрат стягненню з відповідача не підлягає.

Однак, такі твердження відповідача є безпідставними, помилковими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що підставою для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у цивільній справі № 204/3650/20 у відповідності до статті 625 ЦК України 3 % річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 30 185,77 грн. та інфляційних втрат у розмірі 85 582,11 грн. стало невиконання ОСОБА_3 рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року по справі № 204/557/16-ц, яке набрало законної сили 22 березня 2016 року.

При цьому, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року по цивільній справі № 204/557/16-ц було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 262 485,00 грн., а також стягнуто судовий збір у розмірі 2 624,85 грн. (а.с. 7-8).

Тобто, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року заборгованість за договором позики від 28 лютого 2013 року стягнута з ОСОБА_3 саме у національній валюті України - гривні, а не у доларах США, і в даному випадку рішення суду є грошовим зобов`язанням вираженим у гривні.

В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник (тобто відповідач) відповідає перед кредитором (позивачем) за порушення ним грошового зобов`язання, що виникло з рішення суду про стягнення грошових коштів у розмірі 262 485,00 грн., яке належним чином не виконувалось відповідачем з моменту набрання ним законної сили та пред`явлення його до примусового виконання.

За весь час з моменту пред`явлення рішення до виконання, прострочення зобов`язання на підставі рішення суду про присудження грошових коштів, відповідач зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати від знецінення коштів та три відсотки річних за користування утриманими та неповернутими своєчасно коштами.

Тому, під час розгляду справи № 204/3650/20 суд на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України мав всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та трьох відсотків річних, які є складовою частиною грошового зобов`язання, що виникло з рішення суду та виражено у гривні.

Оскільки на підставі судового рішення від 02 березня 2016 року по цивільній справі № 204/557/16-ц між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України, що і було предметом позову в рамках розгляду цивільної справи № 204/3650/20.

Всі доводи заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2020 року по цивільній справі № 204/3650/20 зводяться лише до незгоди відповідача з рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року по цивільній справі № 204/557/16-ц. Однак, при цьому слід зазначити, що рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року по цивільній справі № 204/557/16-ц набрало законної сили ще 22 березня 2016 року і відповідачем не оскаржувалося. Більш того, відповідачем ОСОБА_3 частково виконано рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року по цивільній справі № 204/557/16-ц, державним виконавцем за виконавчим документом з неї стягнуто грошові кошти у розмірі 7 800,00 грн., про що зазначено у листі старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Твердохліб Н. № 203 від 31 січня 2020 року (а.с. 11).

Таким чином, в обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог по цивільній справі № 204/3650/20 відповідачем ОСОБА_3 не надано суду доказів та не доведено підстав, які б свідчили про наявність підстав для скасування рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2020 року.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи відповідача наведені ним в обґрунтування своїх заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору, та є явно необґрунтованими .

Враховуючи вищевикладене та відсутність встановлених законом підстав для скасування заочного рішення, ненадання відповідачем доказів, які мали б істотне значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про те, що заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 280, 284, 285, 287, 288 ЦПК України, -

У х в а л и В:

Заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2020 року по цивільній справі № 204/3650/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Л. Черкез