КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 липня 2021 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 754/15814/18

номер провадження: 22-ц/824/12339/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва (без дати) про відмову у закритті провадження у справі № 754/15814/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , як законний представник малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Комунальне некомерційне підприємство «Консультативно - діагностичний центр Деснянського району м. Києва», Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання інформації неправдивою, недостовірною та відшкодування моральної шкоди, -

, В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року відкрито провадження за вищезазначеним позовом.

22 січня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва (без дати) про відмову у закритті провадження по справі № 754/15814/18, яка була постановлена за його заявою /клопотанням/ про закриття провадження (том 4 а.с.183-187).

Ухвалою від 01 червня 2020 року Київський апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою ОСОБА_1 .. Судом установлено, що 15 грудня 2020 року відповідачем ОСОБА_1 до Голосіївського районного суду м. Києва було подано клопотання про закриття провадження у справі/зупинення провадження/, однак процесуальне рішення за вказаним клопотанням ОСОБА_1 судом першої інстанції у даній справі не приймалося, матеріали справи не містять ухвали суду щодо зупинення провадження у справі чи щодо закриття провадження у справі ( том 4 а.с.194).

Незважаючи на те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва (без дати) про відмову у закритті провадження по № 754/15814/18 за його заявою вже була предметом розгляду суду апеляційної інстанції, останнім повторно 15.07.2021 року направлено апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду першої інстанції ( яка як встановлено ухвалою Київського апеляційного суду від 01червня 2021 судом не ухвалювалась), у відкритті апеляційного провадження за якою ухвалою апеляційного суду від 01 червня 2021 року відмовлено ( том 4 а.с. 194) .

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкриті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

За обставин наявності судового рішення суду апеляційної інстанції від 01 червня 2021 року про відмову у відкриті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва (без дати) про відмову у закритті провадження по № 754/15814/18, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на вказане судове рішення, направлену ОСОБА_1 15.07.2021 року.

Згідно із частинами 1, 2, пункту 10 частини 3 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства (ч. 2 ст.121 ЦПК України).

Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції уважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює ОСОБА_1 , що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 358 ЦПК України наявність судового рішення суду апеляційної інстанції від 01.06.2021 року про відмову у відкриті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва (без дати) про відмову у закритті провадження по № 754/15814/18, позбавляє останнього на повторне апеляційне оскарження указаної ухвали.

У даному випадку ОСОБА_1 має право на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 01 червня 2021 року.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення ( п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

Частиною 4 ст. 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно із ст.143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст.144 ЦПК України одним із заходів процесуального примусу є штраф.

Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству (п. 2 ч.1 ст.148 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції попереджає ОСОБА_1 про те, що повторна подача апеляційної скарги на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва (без дати) про відмову у закритті провадження по № 754/15814/18окремо від рішення суду, може бути визнана судом зловживанням процесуальними правами з застосуванням процесуального примусу - штрафу.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва (без дати) про відмову у закритті провадження у справі № 754/15814/18.

Попередити ОСОБА_1 про те, що повторна подача апеляційної скарги на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва (без дати) про відмову у закритті провадження у справі № 754/15814/18окремо від рішення суду, може бути визнана судом зловживанням процесуальними правами з застосуванням процесуального примусу - штрафу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: