Ухвала

Іменем України

29 липня 2021 року

м. Київ

справа № 2-5564/11

провадження № 61- 11707ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гарбар Олександр Миколайович на постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року за заявою ОСОБА_2 про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення боргу та штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення боргу та штрафних санкцій.

Заяву обґрунтовано тим, що 20 грудня 2011 року рішенням Солом`янського районного суду міста Києва позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення боргу та штрафних санкцій задоволено частково, стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 4 514 874,32 грн.

Заявник вказує, що зазначені виконавчі листи були своєчасно пред`явлені до виконання, проте судове рішення так і не було виконано. Стверджує, що він неодноразово звертався до Відділу примусового виконання Управління ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві щодо втрати виконавчих документів та щодо ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, проте жодної відповіді отримано не було.

Зазначає, що про факт закінчення виконавчих проваджень та втрати виконавчих документів заявнику стало відомо лише 17 травня 2018 року із відповіді виконавчої служби, а тому просив суд видати дублікати виконавчих документів та поновити строк пред`явлення їх до виконання.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва 15 березня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва 15 березня 2021 року скасовано та постановлено нову ухвалу.

Заяву ОСОБА_2 про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів задоволено.

Поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа від 30 січня 2012 року на виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2011 року у цивільній справі № 2-5564/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 4 514 874,32 грн.

Поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа від 30 січня 2012 року на виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2011 року у цивільній справі № 2-5564/11 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 4 514 874,32 грн.

Поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа від 30 січня 2012 року на виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2011 року у цивільній справі № 2-5564/11 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 4 514 874,32 грн.

Видано дублікат виконавчого листа від 30 січня 2012 року з виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2011 року у цивільній справі № 2-5564/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 4 514 874,32 грн.

Видано дублікат виконавчого листа від 30 січня 2012 року на виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2011 року у цивільній справі № 2-5564/11 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 4 514 874,32 грн.

Видано дублікат виконавчого листа від 30 січня 2012 року на виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2011 року у цивільній справі № 2-5564/11 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 4 514 874,32 грн.

У липні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гарбар О. М. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року та залишити в силі ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року.

Згідно із положеннями частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Щодо вимоги про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвал суду першої інстанції про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання після їх перегляду в апеляційному суді (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України) у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гарбар О. М., на постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання слід відмовити.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 337/5253/13-ц (провадження № 61-10084 сво18).

Щодо вимоги про видачу дубліката виконавчого листа

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що касаційна скарга заявника в частині вирішення вимог заяви щодо видачі дубліката виконавчого документа є необґрунтованою з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець від час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Встановлено, що 20 грудня 2011 року рішенням Солом`янського районного суду м. Києва позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення боргу та штрафних санкцій задоволено частково, стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 4 514 874,32 грн.

Видано три виконавчі листи, які були вчасно пред`явлені до виконання, про що свідчать постанови про відкриття виконавчих проваджень боржник ОСОБА_1 ВП № 35945745 від 16 січня 2013 року, боржник ОСОБА_3 ВП № 36066937 від 22 січня 2013 року, боржник ОСОБА_4 ВП № 35946033 від 16 січня 2013 року.

Встановлено, що виконавчі провадження були закінчені, через те, що виконавцями в ході перевірки не було знайдено майно, за рахунок якого можливо було провести стягнення і виконавчі листи, відповідно до постанови про закінчення виконавчих проваджень мали бути повернуті стягувачу.

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звертався із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень відкритих на підставі виконавчого листа № 2-5564/11 від 30 січня 2012 року, виданого Солом`янським районним судом міста Києва до Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у місті Києві та до Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області та з заявами про надання інформації щодо статусу виконавчих проваджень і місця знаходження оригіналу виконавчого документу.

Відповіді на таке звернення, в установлений законом строк стягувачу не надавались.

Відповідно до відповіді Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжнародного управління Міністерства юстиції ( м. Київ) від 19 січня 2021 року, надано інформацію на запит адвоката, що відповідно інформації в АСВП виконавче провадження завершено згідно пункту 2 частини другої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону, що діяла на той час) про що державним виконавцем 11 грудня 2013 року винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу.

Встановлено відсутність належних доказів повернення виконавчою службою стягувачу - ОСОБА_2 , виконавчого документа за належною адресою, що тим самим не спростовує доводи стягувача про те, що виконавчий документ отримано від виконавчої служби не було, і що його втрачено не з вини стягувача.

Неможливість отримання детальної інформації про виконання та повернення виконавчого документа стягувачу не повинна тлумачитися на користь боржників, так як виконавча служба є органом влади, який діє від імені держави, і має гарантувати належне виконання судового рішення. Повернення державною виконавчою службою виконавчого документа засобами поштового зв`язку, відсутність у державної виконавчої служби доказів отримання адресатом надісланої йому адресної кореспонденції є обставинами, які доводять втрату виконавчого документа не з вини стягувача.

Таким чином, суд апеляційної інстанцій встановивши, що посадові особи виконавчих служб, знищили виконавчі провадження, чим позбавили можливості стягувача довести ту обставину, що йому зі зворотним повідомленням виконавчі документи не надсилались, дійшов правильного висновку, що втрата виконавчих документів, мали місце не через винну поведінку стягувача. За таких обставин суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що має місце втрата виконавчого документа.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Правова конструкція пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, встановлює єдину підставу для видачі судом дубліката виконавчого листа, це є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17), від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18).

Верховний Суд виходить з того, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв?язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов?язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).

Відмова у видачі дубліката виконавчого документа, яка унеможливлює виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора є перепоною у завершенні судового провадження та реалізації громадянином його «права на суд», гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), пропуск стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред?явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред?явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред?явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред?явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Суд апеляційної інстанції, надавши оцінку доказам у справі та обставинам, необхідним для встановлення підстав для видачі дубліката виконавчого листа, встановили факт втрати виконавчого листа, а поновивши строк пред?явлення виконавчого листа до виконання, визнали, що із заявою про видачу дубліката виконавчого листа стягувач звернувся в межах передбаченого законом строку.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи повністю проігнорував те, що видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі втрати, стягувач в свою чергу має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено подавши відповідні докази, не знайшли підтвердження.

Доводи заявника про те, що виконавчий лист за виконавчим провадженням № 35945745 де боржником був ОСОБА_1 повернуто 11 грудня 2013 року, не заслуговують на увагу, оскільки питання поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконня не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а тому за таких підстав у відкритті касаційної скарги на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гарбар Олександр Миколайович на постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року за заявою ОСОБА_2 про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення боргу та штрафних санкцій, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк