ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5120/21 Справа № 210/5879/20 Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Кислиця І.В.

сторони:

позивач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року, яке постановлено суддею Чайкіною О.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст рішення суду складено 01 березня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (надалі АТ «ОГС «Криворіжгаз»)звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенко Микола Степанович про визнання договору дарування недійсним.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 17 квітня 2018 року рішенням комісії ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «ОГС «Криворіжгаз» з розгляду актів про порушення у присутності ФОП ОСОБА_1 задоволено Акт про порушення №501. Здійснено нарахування необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу. 03 травня 2018 року листом ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «ОГС «Криворіжгаз» направив ФОП ОСОБА_1 . Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості від 17 квітня 2018 року, Акт наданих послуг з розподілу природного газу та рахунок на оплату від 17 квітня 2018 року на суму 521 155,07 грн.Зазначений лист із додатками відповідач ОСОБА_1 отримав особисто 04 травня 2018 року. ОСОБА_1 розрахунок за донарахований обсяг природного газу не здійснив, у зв`язку з чим 15 червня 2018 року ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «ОГС «Криворіжгаз» звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу та його вартості, а також витрат на проведення експертизи.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17 лютого 2020 року у справі №904/2741/18 апеляційну скаргу АТ «ОГС «Криворіжгаз», який є правонаступником ПАТ «Криворіжгаз» задоволено, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року скасовано, позов АТ «ОГС «Криворіжгаз», який є правонаступником ПАТ «Криворіжгаз»» задоволено, стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Криворіжгаз», який є правонаступником ПАТ «Криворіжгаз» грошові кошти в розмірі 523 806,96 грн. та судовий збір.

АТ «ОГС «Криворіжгаз», який є правонаступником ПАТ «Криворіжгаз» звернувся до Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про примусове стягнення з ФОП ОСОБА_1 грошових коштів, стягнутих за результатами розгляду справи №904/2741/18. Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрив виконавче провадження №61577040 про виконання постанови господарського суду про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Криворіжгаз», який є правонаступником ПАТ «Криворіжгаз» заборгованості та винесено постанову про арешт коштів боржника.

В результаті проведення державним виконавцем виконавчих дій майно боржника не виявлено. Відповідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованих 15 лютого 2020 року та 19 лютого 2020 року, боржнику належать: Комплекс гаражів за адресою: АДРЕСА_1 .

15 травня 2020 року АТ «ОГС «Криворіжгаз», який є правонаступником ПАТ «Криворіжгаз» звернувся до Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 . Разом з тим, з Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшов лист від 01 червня 2020 року №45502, відповідно до якого за інформацією, отриманою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що нерухоме майно за адресою АДРЕСА_2 та адресою АДРЕСА_1 не належать боржнику ОСОБА_1 на праві власності, а належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування №769 від 12 червня 2018 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Таким чином, після отримання ОСОБА_1 04.05.2018 року листа разом із актом- розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу на суму 521 155,07 грн. та рахунком на оплату заборгованості, 12.06.2018 року уклав з ОСОБА_2 , з якою перебуває у зареєстрованому шлюбі, договір дарування №769 та передав у приватну власність Комплекс гаражів за адресою: АДРЕСА_1 .

АТ «ОГС «Криворіжгаз», який є правонаступником ПАТ «Криворіжгаз» вважає, що ОСОБА_3 , відчужуючи належний йому на праві власності Комплекс гаражів за адресою: АДРЕСА_1 , своїй дружині ОСОБА_2 був обізнаний про наявність заборгованості перед позивачем, а отже міг передбачити негативні наслідки для себе у випадку стягнення суми боргу в судовому порядку.

Також АТ «ОГС «Криворіжгаз», який є правонаступником ПАТ «Криворіжгаз» вважає, що при укладенні договору дарування №769 воля сторін не відповідала зовнішньому її прояву та вони не передбачали реального настання правових наслідків, обумовлених вказаним правочином, їх дія вчинена на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання майна від виконання в майбутньому рішення суду про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 , а тому зазначений правочин є недійсним на підставі ст. 234 ЦК України.

На підставі наведеного вище позивач просив суд визнати недійсним договір дарування №12 червня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відчуження Комплексу гаражів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №110 за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індекс №41574343 від 12 червня 2018 року, приватний нотаріус Терещенко Микола Степанович, Криворізький міський нотаріальний округ, Дніпропетровської області.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач АТ «ОГС «Криворіжгаз» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що судом при ухваленні рішення допущено неповне з`ясування обставин справи.

АТ «ОГС «Криворіжгаз» вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано, що оспорюваний договір дарування укладений відповідачем після отримання Акту розрахунку та закінчення строку на оплату заборгованості та не застосував до спірних правовідносин ст.ст. 13, 234 ЦПК України.

На думу апелянта судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідач ОСОБА_1 відчужив майно після пред`явлення йому Акту розрахунку на оплату заборгованості, що доводить той факт, що ОСОБА_1 діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно, як боржника .

Позивач АТ «ОГС «Криворіжгаз» зауважує на тому, що при вирішенні даного спору судом першої інстанції не була врахована позиція Великої Палати Верховного суду від 03 липня 2019 року у справі №369/11268/16-ц, відповідно до якої, однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача представник відповідачів ОСОБА_4 зазначає про те, що суд першої інстанції правомірно відмовив АТ «ОГС «Криворіжгаз» в задоволенні позову, оскільки позивач не довів обставини, на які він посилається та не підтвердив їх належними і достовірними доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача АТ «ОГС «Криворіжгаз» - Мартинову Н.Ю., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника відповідачів ОСОБА_4 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду залишити без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву представника відповідачів на апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надає АТ «ОГС «Криворіжгаз» та між сторонами виник спір з приводу несанкціонованого втручання в роботу засобу вимірювальної техніки. За результатами перевірки вирішено стягнути з відповідача ОСОБА_1 вартість не облікованого природного газу.

ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «ОГС «Криворіжгаз»03 травня 2018 року направив ФОП ОСОБА_1 . Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості від 17 квітня 2018 року, Акт наданих послуг з розподілу природного газу та рахунок на оплату від 17 квітня 2018 року на суму 521 155,07 грн. (а.с.6).

15 червня 2018 року АТ «ОГС «Криворіжгаз», який є правонаступником ПАТ «Криворіжгаз» звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу та його вартості, а також витрат на проведення експертизи (а.с. 78).

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17 лютого 2020 року у справі №904/2741/18 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2019 року скасовано, стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Криворіжгаз», який є правонаступником ПАТ «Криворіжгаз» грошові кошти в розмірі 523 806,96 грн., судовий збір за подання позову в розмірі 7 857,10 грн., судовий збір, сплачений за перегляд рішення в апеляційному порядку в розмірі 11 785,65 грн. (а.с.10-16).

13 березня 2020 року АТ «ОГС «Криворіжгаз», який є правонаступником ПАТ «Криворіжгаз» звернувся до Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про примусове стягнення з ФОП ОСОБА_1 грошових коштів, стягнутих за результатами розгляду справи №904/2741/18 (а.с.17, 18).

Відповідно до Постанови Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)про відкриття виконавчого провадження від 18 березня 2020 року відкрито виконавче провадження №61577040 щодо виконання постанови господарського суду Дніпропетровської області №904/2741/18, виданого 28 лютого 2020 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь АТ «Криворіжгаз» заборгованості та накладено арешт на кошти боржника (а.с.19-21).

В результаті проведення державним виконавцем виконавчих дій майно боржника не виявлено. Згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 01.04.2020 року, нерухомого майна не виявлено (а.с.25-27).

Відповідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 19 лютого 2020 року, боржнику ОСОБА_1 належать: Комплекс гаражів за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22-24).

Згідно листа Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 01 червня 2020 року вбачається, що за інформацією, отриманою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що нерухоме майно за адресою АДРЕСА_2 та адресою АДРЕСА_1 не належать боржнику на праві власності (а.с. 28).

Згідно Договору дарування комплексу гаражів від 12 червня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенко М.С., відповідач ОСОБА_1 безоплатно передав у власність дружині ОСОБА_2 комплексу гаражів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.75-76).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір дарування за формою та змістом відповідає вимогам щодо таких правочинів, його укладено у письмовій формі та нотаріально посвідчено приватним нотаріусом, який встановив особи, перевірив їх дієздатність і наявність волевиявлення, зокрема ОСОБА_1 як дарувальника, а позивач підстав його недійсності не довів.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до частини другої статті 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч. 1 ст. 722 ЦК України, право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України. Підстави недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України.

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У Постанові Верховного Суду від 07 грудня 2018 року у справі № 910/7547/17 зроблено висновок, що з конструкції частини третьої статті 13 ЦК України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом. Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника, може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.

Частинами другою та третьою статті 13 ЦК України встановлено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку).

Боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору після виникнення у нього зобов`язання із повернення боргу діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки укладається договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зазначено, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним.

У Постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17 (провадження № 61-2761св19) зазначено, що "однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку).

У Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 755/17944/18 (провадження № 61-17511св19) зроблено висновок, що "однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції "фраудаторності" при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника).

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування, посилався на те, що вказаний правочин вчинений лише з метою уникнення відповідачем ОСОБА_1 у майбутньому звернення стягнення на належне йому на праві власності нерухоме майно на виконання судового рішення про стягнення з нього заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції залишив поза увагою, що оспорюваний правочин не був спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, адже після отримання ОСОБА_1 04 травня 2018 року листа разом із актом - розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу на суму 521 155,07 грн. та рахунком на оплату заборгованості, 12 червня 2018 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 , з якою перебуває у зареєстрованому шлюбі, договір дарування №769 та передав у приватну власність Комплекс гаражів, за адресою: АДРЕСА_1 , що свідчать про умисел обох сторін правочину приховати справжні наміри учасників правочину, відчужуючи комплекс гаражів належних ОСОБА_1 на праві власності своїй дружині ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_1 був обізнана про наявність заборгованості перед АТ «ОГС «Криворіжгаз» в сумі 521 155,07 грн., тому міг передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на нерухоме майно.

Однак, поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що відповідачу ОСОБА_1 при укладенні 12 червня 2018 року було відомо про наявність заборгованості перед позивачем, незважаючи на що він уклав оспорюваний правочин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки при укладенні 12 червня 2018 року оспорюваного правочину воля сторін не відповідала зовнішньому її прояву та вони не передбачали реального настання правових наслідків, обумовлених вказаним правочином, їх дії вчинені на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання майна від виконання в майбутньому рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним є помилковим.

При цьому, посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що на дату укладання спірного договору дарування ОСОБА_1 заборгованість перед АТ «ОГС «Криворіжгаз» була лише нарахована позивачем, а саме по собі нарахування заборгованості не свідчить про наявність зобов`язання з його сплати, а відтак відповідач не знав і не повинен був знати, що в майбутньому позивач подасть проти нього позов до суду про стягнення вартості донарахованого йому об`єму природного газу, що не узгоджується з висновками Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №369/11268/16-ц є необґрунтованими, оскільки зводяться лише до того, що Верховний Суд у цій Постанові дійшов висновку про фіктивність правочину за наявності вироку суду, який набрав законної сили, а у даній цивільній справі укладання спірного договору дарування відбулось до судового рішення про стягнення боргу.

Проте, наведені у вказаній Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року висновки Верховного Суду, зокрема, щодо застосування статей 3, 16, 234 ЦК України та щодо підстав визнання недійсним договору, вчиненого на шкоду майновим правам кредитора та направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника в рахунок погашення боргу, мають загальних характер та не пов`язують фіктивність правочину (договору дарування) виключно з наявністю судового рішення про стягнення боргу на момент його укладення.

Висновки у вказаній Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року зводяться до того, що цивільно-правовий договір, в тому числі й договір дарування, не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі №185/11584/19 та від 31 березня 2021 року у справі №645/6560/18.

Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні 12 червня 2018 року договору дарування нерухомого майна у ОСОБА_1 вже виникло боргове зобов`язання перед позивачем, згідно рішення АТ «ОГС «Криворіжгаз» з розгляду актів про порушення комісії від 17 квітня 2018 року на суму 521 155,07 грн., відповідач був достеменно обізнаний про наявність невиконаного зобов`язання, а тому його дії були спрямовані на уникнення в майбутньому сплати заборгованості за рахунок цього майна на виконання судового рішення про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 , що свідчить про фіктивність вказаних правочинів та їх укладення на шкоду майновим інтересам позивача.

Посилання представника відповідача на те, що Акт розрахунок згідно рішення АТ «ОГС «Криворіжгаз» з розгляду актів про порушення комісії від 17 квітня 2018 року на суму 521 155,07 грн., який відповідач ОСОБА_1 отримав 04 травня 2018 року не створював жодних правових наслідків для нього, тому коли відповідачі 12 червня 2018 року уклали договір дарування відповідач ОСОБА_1 не мав заборгованості перед позивачем є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 березня 2018 року позивачем АТ «ОГС «Криворіжгаз», за участю споживача, відповідача ОСОБА_1 була проведена перевірка стану обліку природного газу на об`єкті відповідача по АДРЕСА_1 , за результатами якої складено Акт про порушення №501 від 06 березня 2018 року, оскільки встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем: розділу Х, глави 9, пункту 7, розділ ХІ, глави 2, п. 3.1.- несанкціонований відбір природного газу споживачем, шляхом несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу і його роботи в позаштатному режимі, а саме додавання стороннього предмету, який реагує на магніт в середину корпуса лічильника біля вхідного патрубка, зупиняючи облік газу при його фактичній витраті (а.с. 12).

07 березня 2018 року комісією АТ «ОГС «Криворіжгаз» в присутності споживача, відповідача ОСОБА_1 , була проведена експертиза лічильника газу типу Візар G6, заводський номер НОМЕР_1 , покази 27552,6 куб. м., який знято відповідно до Акта від 06 березня 2018 року (а.с. 12-зворот).

17 квітня 2018 року комісією АТ «ОГС «Криворіжгаз» з розгляду актів про порушення та визначення перерахунку (донарахування або зміну режиму нарахування природного газу побутовому споживачу та споживачу, що не є побутовим) у присутності споживача, відповідача ОСОБА_1 розглянуто Акт про порушення №501 від 06 березня 2018 року та вирішено Акт про порушення №501 від 06 березня 2018 року задовольнити, здійснити нарахування необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу згідно п. 1 гл. 4 р. ХІ Кодексу газорозподільних систем за період з 06 березня 2017 року по 06 березня 2018 року у обсязі 61404 куб. м. на загальну суму 521 155,07 грн. (а.с. 12-зворот).

У зв`язку з цим, позивачем АТ «ОГС «Криворіжгаз» складено Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості від 17 квітня 2018 року.

На оплату вказаного обсягу газу позивачем АТ «ОГС «Криворіжгаз» було виставлено відповідачу рахунок №000003994 від 17 квітня 2018 року на суму 521 155 грн. 07 коп. Вказаний рахунок, разом з Актом від 17 квітня 2018 року та листом від 03 травня 2018 року було направлено на адресу відповідача ОСОБА_1 .

Згідно поштового повідомлення рахунок №000003994 від 17 квітня 2018 року на суму 521 155 грн. 07 коп. та Акт від 17 квітня 2018 року відповідач ОСОБА_1 отримав особисто (а.с. 7).

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що оскільки застосування статей 3, 16, 234 ЦК України щодо підстав визнання недійсним договору, вчиненого на шкоду майновим правам кредитора та направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника в рахунок погашення боргу, мають загальних характер та не пов`язують фіктивність правочину (договору дарування) виключно з наявністю судового рішення про стягнення боргу на момент його укладення, наявність невиконаного зобов`язання по сплаті заборгованості було відомо відповідачу ОСОБА_1 до вчинення оспорюваного правочину, тобто до 12 червня 2018 року, тому зазначений правочин вчинений з метою уникнення відповідачем ОСОБА_1 у майбутньому звернення стягнення на належне йому на праві власності нерухоме майно на виконання судового рішення про стягнення з нього заборгованості .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

У зв`язку з визнанням недійсним договору дарування комплексу гаражів від 12 червня 2018 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенко М.С., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №41574343 від 12 червня 2018 року, прийняте Терещенко М.С. приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно платіжного доручення №356398361 від 14 квітня 2021 року АТ «ОГС «Криворіжгаз» сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги 3153 грн., (а.с. 137), який відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів, тобто по 1 576,50 гривень, з кожного на користь АТ «ОГС «Криворіжгаз», оскільки рішення суду ухвалено на їх користь.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 376, 381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року скасувати та постановити нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенко Микола Степанович про визначення договору дарування недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування комплексу гаражів від 12 червня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенко Миколою Степановичем.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер№41574343 від 12 червня 2018 року, прийняте ОСОБА_5 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області .

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) гривень за подання апеляційної скарги на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», тобто по 1 576 (одна тисяча п`ятсот сімдесят шість) гривень 50 (п`ятдесят) копійок, з кожного.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 липня 2021 року.

Головуючий:

Судді: