ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року

м.Суми

Справа №591/7509/20

Номер провадження 22-ц/816/1005/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

третя особа Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Трубнікової Катерини Валеріївни на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 березня 2021 року в складі судді Северинової А.С., постановленого в м. Суми, повний текст судового рішення виготовлено 02 квітня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду з позовом листопаді 2020 року, позивач просила суд скасувати арешт нерухомого майна з усього майна (невизначена частина), що належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і був накладений постановою про відкриття виконавчого провадження, ВП № 24965354 від 04.03.2011 року, винесеною державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Федорчук В.В. ( далі відділ ДВС) в межах здійснення виконавчого провадження № 24965354 (реєстраційний номер обтяження 10941921 від 15.03.2011року, державний реєстратор: Донецька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України).

Виключити реєстраційний запис про арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10941921, зареєстрований 15.03.2011 року Донецькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, ВП № 24965354 від 04.03.2011 року, винесена державним виконавцем відділу ДВС на об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_2 , обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м. Донецьку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно складовою якого є Єдиний державний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 і після його смерті відкрилася спадщина. Вона є дочкою померлого ОСОБА_2 та спадкоємицею за законом після його смерті. Вказує, що вона звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зеленської К.А. із заявою про прийняття спадщини, однак через те, що накладено арешт на все майно спадкодавця в межах виконавчого провадження № 24965354, вона не має змоги оформити свої спадкові права. Зазначає, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 02.03.2010 року по справі № 2- 474/2010 стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ПП «Суми-Текс» на користь ТОВ «Український промисловий банк» в особі Сумської філії ТОВ «Укрпромбанк» заборгованість за кредитним договором в солідарному порядку в сумі 228762 грн. 88 коп. Вказує, що відносно боржників було відкрито виконавчі провадження. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку у зв`язку з ліквідацією ТОВ «Укрпромбанк». Зазначає, що 12.07.2011 року державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача ТОВ «Укрпромбанк» замінено на ПАТ «Дельта Банк». 10.11.2020 року виконавче провадження по стягненню заборгованості з ОСОБА_2 було завершено, виконавчий лист було повернуто стягувачу, однак арешт з майна знято не було.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пред`явлено позов до неналежного відповідача. При цьому відповідачем в справі має бути боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Разом з тим, арешт було накладено в інтересах стягувача ПАТ «Дельта Банк», а рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_1 - адвокат Трубнікова К.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне встановлення судом обставин справи, застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції не звернув уваги, що в 2020 році до Зарічного районного суду м. Суми звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа Зарічного районного суду м. Суми у справі № 2-474/10 по справі за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт». Ухвалою Зарічного районного суду м. суми від 28.09.2020 року видано дублікат виконавчого листа відносно ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Відносно інших боржників дублікати виконавчих листів не видавалися. Вказує, що вказаний арешт заважає спадкоємиці реалізувати свої спадкові права. Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку стосовно того, що відповідачем по справі має бути ПАТ «Дельта Банк», крім того, останнє було залучено до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Вказує, що фактичний кредитор по відношенню до ОСОБА_2 відсутній.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду не надходив.

Пояснення третьої особи з приводу апеляційної скарги до суду не надходили.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач є дочкою ОСОБА_2 (а.с.12, 15).

ОСОБА_2 є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

13.12.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПП «Суми Текс» укладено кредитний договір № 29/К-07, за яким останнє отримало грошові кошти в сумі 200 000 грн. на умовах строковості, платності, повернення (а.с. 25-28).

12.12.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПП «Суми Текс», ОСОБА_2 укладено договір поруки №29/Zпор-07-01, відповідно до якого останні поручилися перед ТОВ «Український промисловий банк» за виконання ПП «Суми Текс» своїх зобов`язань за кредитним договором від 13.12.2007 року № 29/К-07 (а.с.29).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 02.03.2010 року по справі № 2-474/2010р. стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , приватного підприємства «Суми-Текс» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Сумської філії ТОВ «Укрпромбанк» заборгованість за кредитним договором в солідарному порядку в сумі 228762 грн. 68 коп. та судові витрати по справі в дольовому порядку в сумі 1950 грн. 00 коп. по 650 з кожного. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ТОВ «Укрпромбанк», приватного підприємства «Суми Текс» про визнання недійсним договору поруки відмовлено (а.с. 19-20).

Постановою державного виконавця відділу ДВС від 04.03.2011 року відкрито виконавче провадження по виконавчому листу від 19.07.2010 року № 2-474 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Український промисловий банк» заборгованість в розмірі 229412 грн. 68 коп. Пунктом 4 вказаної постанови накладено арешт на все майно належне ОСОБА_2 (а.с.34).

Постановою державного виконавця від 12.07.2011 року замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача: ТОВ «Укрпромбанк» замінено на ПАТ «Дельта Банк» (а.с.36).

Постановою державного виконавця від 02.12.2013 року накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону його відчуження (а.с.37).

Відповідно до інформації про виконавче провадження від 10.11.2020 року, 07.11.2014 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника) (а.с. 31-33).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 12.11.2020 року, постановою державного виконавця відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 (а.с.16-17).

З листа Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 16.10.2020 року вбачається, що за даними АСВП Київського районного відділу ДВС перебувало виконавче провадження № 24965354 з примусового виконання виконавчого листа № 2-474 від 19.07.2010 року щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Укрпромбанк» в розмірі 229412 грн. 68 коп. Надати детальну інформацію з приводу вказаного виконавчого провадження не виявляється за можливе, оскільки виконавче провадження, вся матеріально технічна база та інше майно відділу залишилося на тимчасово непідконтрольній Україні території. (а.с. 21-22).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер і після його смерті відкрилася спадщина (а.с. 13).

Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, який листом від 12.11.2020 року повідомила її про те, що до зняття арешту, накладеного на майно спадкодавця, не вбачається можливим видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для зняття арешту (а.с. 18).

За зверненням ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» отримано дублікат виконавчого листа у справі 2-474/2010 до солідарного боржника ОСОБА_3 із заміненим стягвачем.

Колегія суддів звертає увагу на те, що законодавець у частині першій статті 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим, зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

Згідно із частиною першою статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21 квітня 1999 року № 606-XIV заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 11 цього Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частин першої, другої, третьої та четвертої статті 57 цього Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Норми статей 47,48 цього Закону при поверненні виконавчого документа стягувачу за підстав визначених даними статтями не передбачало обов`язку для державного виконавця вирішення питання зняття арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії).

Згідно із статтею 60 цього Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частини третя та четверта статті 60 цього Закону встановлюють випадки зняття арешту з майна боржника за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або за постановою державного виконавця.

Стаття 59 цього Законом в редакції від 02.06.2016, який набрав чинності з 05.10.2016 року містить норму викладену у частині 1 статті 60 цього Закону за попередньою редакцією.

Колегія суддів звертає увагу на те, що фактично спадщина на яку претендує позивач є майном померлого боржника, після смерті якого вона в силу статей 1218,1281 ч.1 ст. 1281 ЦК України успадкувала не тільки права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті і відкриття спадщини, в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Частиною 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач,як цього вимагає ч.1 ст. 1281 ЦК України не повідомили кредитора про відкриття спадщини, на є стороною виконавчого провадження і на даний час через повернення виконавчого листа стягувану таке виконавче провадження відсутнє, тому питання існування у кредитора до спадкоємців померлого боржника претензій щодо стягнення кредитної заборгованості на забезпечення якого у порядку примусовому виконання було накладено арешт судом не з`ясовувалося, оскільки надавати правову оцінку цим обставинам при відсутності залученим до справи в якості відповідача кредитора в особі ПАТ «Дельта банк», який на даний час ще не ліквідовано і перебуває в стадії ліквідації, суд першої інстанції не може.

Заявник, як правонаступник боржника, не оскаржував дії державного виконавця по накладенню арешту на майно до адміністративного суду, проте в розумінні частини 1 ст.60 цього Закону не є тою особою, яка може звернутися до суду із позовом, оскільки майна на яке у неї виникло право на спадщину є майном, що належало боржникові за життя.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тобто, спадкоємцями спадкуються не лише права, але й обов`язки спадкодавця.

Відповідно до ч. 1,3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно редакції частин 2-4 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку стосовно того, що фактично з моменту прийняття спадщини до позивача перейшли права і обов`язки померлого спадкодавця за кредитним договором, а тому остання фактично стала боржником перед ПАТ «Дельта Банк», на користь якого було накладено арешт за кредитним зобов`язанням, замінивши попереднього боржника.

При цьому, колегія суддів зауважує, що позивачем не було надано до суду доказів того, що наявна у спадкодавця заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк» була погашена, а обставини щодо повідомлення кредитора про смерть боржника позивачем у позові не наведені, тому сам факт непред`явлення кредитором виконавчого листа до виконання без з`ясування підстав не може свідчити про належне виконання боржником своїх зобов`язань, які забезпечення арештом на майно померлого боржника, з огляду на те, що стягувач не позбавлений права пред`явити претензію до спадкоємців у строки визначені частиною 2,3 ст. 1281 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент звернення позивачки до суду з позовом) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Колегія суддів звертає увагу, що в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, підставою цього позову позивачка визначила наявність арешту, накладеного на невизначене майно спадкодавця, що перешкоджає їй в оформленні її спадкових прав на нерухоме майно. За таких умов позов спрямовано на захист цивільних прав позивачки, пов`язаний з оформленням права власності на спадкове майно та фактично є різновидом негаторного позову. Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2018 року по справі № Справа № 340/25/19

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що одним із доводів як позовної заяви так і апеляційної скарги позивач зазначає ту обставину, що фактично ПАТ «Дельта Банк» переуступив належне йому право вимоги за кредитним договором до боржника ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фінансова компанія Горизонт». Відносно інших боржників за кредитним зобов`язанням, а саме: ПП «Суми-Текс» та ОСОБА_2 дублікати виконавчих листів не видавалися, заміна сторони виконавчого провадження не відбувалася.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 372/51/16-ц зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере учать у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача.

Разом з тим, вирішувати обставини обґрунтованості претензій до боржника з боку кредитора, наявність не пред`явлених до виконання виконавчих листів відносно спадкодавця, а також обставини встановлення кінцевого кредитора у зобов`язанні до боржника, права якого зачіпає вимога заявлена до відповідача, а також наявність у кредитора вимог до спадкодавця, суд позбавлений можливості, оскільки позивачем не заявлено відповідних позовних вимог до кредитора, на користь якого було накладено обмеження у виконавчому провадженні.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем було визначено коло учасників по справі і вимоги заявлені до відділу ДВС на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», як особою, яка вважає, що не боржникові, а їй належить майно на яке накладено арешт, але як викладено вище, позивач в розумінні частини 1 ст. 59 цього Закону ( нова редакція закону) не є такою особою. При цьому не було доведено відсутність у спадкодавця заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк» і його належне повідомлення про відкриття спадщини, а також не надано доказів того, що останнім не було переуступлено право вимоги відносно спадкодавця на користь ТОВ «Фінансова компанія Горизонт», заяву якої про заміну сторони у виконавчому провадженні відносно іншого солідарного боржника ОСОБА_3 було задоволено. замінено яка заяви і

Через неможливість встановлення судом вказаних обставин у зв`язку із незалучення особи на користь якої було накладено обтяження в якості відповідача, колегія суддів визнає про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заявлених позовних вимог до відділу ДВС, та погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позов заявлено до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволені позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Трубнікової Катерини Валеріївни залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 липня 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко