Справа № 713/1300/21
Провадження №2/713/426/21
РІШЕННЯ

іменем України

21.07.2021 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Матейчук Л.Ю., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 інтереси якої представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя.

В позові вказує, що ОСОБА_3 у 2017 році звертався до суду з позовом ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя.

06.02.2017 року рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області; позов ОСОБА_3 задоволений частково. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 будівельні матеріали та обладнання, які використовувалися в процесі будівництва об`єкта незавершеного будівництва, а саме, житлового будинку по плану забудови під літ. «Г», що розташований в АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 ідеальну частку будівельних матеріалів та обладнання, які використані в процесі будівництва об`єкта незавершеного будівництвом саме, житлового будинку по плану забудови під літ. «Г», що розташований АДРЕСА_1 загальною вартістю 96359,00 (Дев`яносто шість тисяч триста п`ятдесят дев`ять гривень. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

А саме відмовлено позивачу щодо визнання за відповідачкою ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку, що становить суму 96359,00 грн. із загальної кількості будівельних матеріалів, обладнання, конструктивних елементів,які були використані в процесі будівництва житлового будинку, що позначений літерою, - «Г» на плані земельної ділянки по АДРЕСА_1 , оскільки відповідного зустрічного позову відповідачкою не заявлено, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, просила задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували зареєстрованому 12 травня 2000 року, який рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області 14.03.2014 року розірвано.

За час проживання у шлюбі, з відповідачем на території земельної (присадибної ділянки) кадастровий номер :01:001:0521, загальною площею 0,1547 га, що розташована в АДРЕСА_1 , побудували без відповідного дозволу одноповерховий житловий будинок загальною площею 54,00 Земельна ділянка, на якій ми самовільно збудували будинок, відповідно Свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 року на праві приватної власності належала на той час його матері ОСОБА_5 за цільовим призначенням була відведена для будівництва і обслуговування побудованого її власного житлового будинку, господарських будівель споруд, що розташовані в АДРЕСА_1 .

Побудований ними будинок на плані земельної ділянки позначений «Г», на даний час не зданий в експлуатацію та ними не оформлено документи, посвідчують право власності на житловий будинок. По завершенню будівництва спірного будинку, разом з ОСОБА_3 та на той час неповнолітньою дочкою ОСОБА_6 не будучи зареєстровані по місцю приживання за вказаною адресою, почали проживати у будинку.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 пропонував їй сплатити частину вартості вказаного будинку з метою уникнення виникнення конфліктних ситуації між ними та його рідною сестрою ОСОБА_7 , яка відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія НАІ 142100 від 08.06.2016 року є одноособовим власником земельної ділянки, кадастровий номер "520583500:01:001:0521, загальною площею 0,1547 га, а також є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак вона тоді відмовилась.

Таким чином, вони не є і не були власниками житлового будинку, оскільки житловий будинок не є офіційно зареєстрований у Державному реєстрі речових прав нерухомого майна, офіційно зареєструвати не мали можливості, оскільки житловий будинок побудовано на земельній ділянці, яка не була на той час власністю, а також земельна ділянка не виділена ними у користування для створення цього об`єкта нерухомого майна. Крім того дозвіл на знаходження даної будівлі на ділянці, яка належить ОСОБА_7 остання не дає, так як і не надавала покійна матір його чоловіка. У зв`язку з тим, що вони не могли офіційно зареєструвати спірний будинок у Державному реєстрі речових прав нерухомого майна, вони є власниками тільки матеріалів, обладнання та інших предметів з яких побудований зазначений будинок.

Просить визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку будівельних матеріалів та обладнання, які використані в процесі будівництва об`єкта незавершеного будівництва, а саме, житлового будинку по плану забудови під літ. «Г», що розташований в АДРЕСА_1 , загальною вартістю 96359,00 (Дев`яносто шість тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривень.

Позивач та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися. В адресованій суду заяві просить справу розглядати у її відсутність позовні вимоги підтримує .

Відповідач в судове засідання не з`явився. В адресованій суду заяві просив справу розглядати у його відсутність, позов визнав.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення з наступних підстав.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Судом встановлено, що сторони з 12 жовтня 2002 року зареєстрували шлюб у виконачим комітетом сільської ради, актовий запис № 13.

Рішенням Вижницького районного суду від 14.03.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Серія ЕЕС 494940, індексний номер 37394091 від 12.05.2015 року вбачається, що ОСОБА_5 є власником житлового будинку (літ.А, сарай літ.Б, сарай літ.В, літня кухня літ.Д, сарай літ.Е, убиральня літ.Ж), загальною площею 78,8 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 .

З свідоцтва про право власності, НОМЕР_1 , виданого 27.05.2015 року реєстраційною службою Вижницького РУЮ Чернівецької області вбачається, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки, площею 0,1547 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:001:0521.

За час перебування у шлюбі позивач ОСОБА_8 з відповідачкою ОСОБА_1 на земельній ділянці, площею 0,1547 га, що розташована АДРЕСА_1 , самочинно побудували житловий будинок, що позначений літ. «Г», 2000 року побудови, що підтверджується копією технічного паспорту на домоволодіння ОСОБА_5 від 16.06.2014 року.

З довідки КП «Вижницьке районне бюро технічної інвентаризації» № 11 від 02.04.2015 року вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , розташований самочинно збудований житловий будинок літ. «Г», літня кухня літ. «Д», сарай літ. «Е».

З довідки Коритненської сільської ради від 01.06.2015 року вбачається, що відомостей у виконавчому комітеті сільської ради, про те, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 виготовляли будівельний паспорт на будівництво житлового будинку і господарських споруд в АДРЕСА_1 і отримували дозвіл на виконання будівельних робіт за вказаною адресою, немає.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, спадкове майно, що залишилось після її смерті прийняла дочка померлої ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія НАІ 142099 виданого 08.06.2016 року державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Олійник Ю.М., зареєстрованого в реєстрі за №1-510, на підставі заповіту, посвідченого Вижницькою державною нотаріальною конторою 29 квітня 2015 року, зареєстрованого у реєстрі за №1-308 та копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія НАІ 142100 виданого 08.06.2016 року державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Олійник Ю.М., зареєстрованого в реєстрі за №1-512, на підставі заповіту, посвідченого Вижницькою державною нотаріальною конторою 29 квітня 2015 року, зареєстрованого у реєстрі за №1-308.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 04.10.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , Коритненської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки та піклування Вижницької РДА Чернівецької області, про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено, що підтверджується його копією.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 29.11.2016 року, рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 04.10.2016 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна скасовано. Позов ОСОБА_7 задоволено. Зобов`язано усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом знесення ОСОБА_7 об`єктів самочинного будівництва, а саме житлового будинку літ.Г, літньої кухні літ.Д, сарай літ.Е, убиральні літ.Ж, яка розташовані в АДРЕСА_1 за рахунок відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 . В решті рішення залишено без змін.

Згідно рішення Вижницького районного суду від 06.02.2017 року від 06.02.2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя,- задовольнити.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 будівельні матеріали та обладнання, які використані в процесі будівництва об`єкта незавершеного будівництва, а саме, житлового будинку по плану забудови під літ. «Г», що розташований в АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (ІПН НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 ідеальну частку будівельних матеріалів та обладнання, які використані в процесі будівництва об`єкта незавершеного будівництва, а саме, житлового будинку по плану забудови під літ. «Г», що розташований в АДРЕСА_1 , загальною вартістю 96359,00 (Дев`яносто шість тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривень. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили.

Відповідно до п. 24 до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

За п.25 вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Вищевказані норми узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України №6-2670цс16, №6037цс13, №6-2784цс15.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову.

Керуючись ст.ст. 3, 21, 57-74 СК України, постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 інтереси якої представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності право власності на 1/2 ідеальну частку будівельних матеріалів та обладнання, які використані в процесі будівництва об`єкта незавершеного будівництва, а саме, житлового будинку по плану забудови під літ. «Г», що розташований в АДРЕСА_1 , загальною вартістю 96359,00 (Дев`яносто шість тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Суддя А. Ю. Кириляк