ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/590/20 Номер провадження 22-ц/814/1503/21Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 березня 2021 року (час ухвалення судового рішення з 13:18:11 год. по - 13:44:12 год., дата виготовлення повного тексту рішення 22 березня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та нарахування пені на заборгованість.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 97 913 грн 14 коп. і 24 674 грн 36 коп. пені.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням суду. Вони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 13 червня 2012 року до її повноліття.

Відповідач належним чином не виконує свій обов`язок зі сплати аліментів, внаслідок чого станом на 01.05.2012 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка становить 97 913,14 грн..

Вважає, що з урахуванням вимог ст.196 СК України, суми заборгованості по аліментам та днів прострочення сплати аліментів, розмір пені, за період з 01.05.2014 по 01.03.2020 становить 24 674 грн.36 коп..

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 89 464 грн. 57 коп та 840,80 грн. судового збору у дохід держави.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Шудря В.І., представник ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції з незрозумілих вимог перерахував заборгованість по пені які не були проведені позивачем належним чином, тобто вийшов за межі своїх повноважень, стягнув судовий збір з відповідача, хоча він звільнений від сплати судового збору, оскільки є учасником бойових дій.

Правом подачі відзиву позивач не скористалась.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2008 року, який рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 серпня 2012 року розірвано а.с.5)

Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2).

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13.06.2012 року ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.05.2012 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_5 ..

Судом видано виконавчий лист та його передано на примусове виконання до Кременчуцького ВДВС м.Полтави.

Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15.10.2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, призначено покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів, встановлених рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13.06.2012 року (а.с.6)

Згідно довідки Кременчуцького районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Суми) від 27.03.2020 року № 16791 у боржника ОСОБА_2 утворилася заборгованість зі сплати аліментів за період з травня 2014 року по лютий 2020 року на загальну суму 89 464 грн. 57 коп. (а.с.7).

Згідно розрахунку позивача розмір неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів складає 24 674 грн 36 коп. (а.с.41-42).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив заборгованість зі сплати аліментів, внаслідок чого у позивачки як одержувача аліментів виникло право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі, що не перевищуватиме розмір заборгованості по аліментах 89 464,57 грн, застосувавши при обрахуванні постанову ВП ВС у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості зі сплати аліментів суд першої інстанції виходив з того, що ч.3 ст.194 СК України передбачена можливість стягнення заборгованості за аліментами лише у разі, якщо ці аліменти стягуються у відповідності до статті 187 цього Кодексу (відрахування аліментів на дитину лише за ініціативою платника, тобто якщо аліменти утримувалися не на підставі рішення суду, а на підставі письмової заяви платника за місцем його роботи із заробітної плати і лише у цьому разі якщо виникає заборгованість, одержувач аліментів може звернутися до суду з позовом про її стягнення), а тому вирішувати питання щодо стягнення заборгованості за аліментами повинен не суд, а виконавча служба.

Рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості по аліментам не оскаржено, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України апеляційний суд не перевіряє його законність і обґрунтованість.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що аліменти стягуються на підставі рішення суду, відповідач не заперечує факт наявності у нього заборгованості по аліментам та розмір самої заборгованості.

Право одержувача аліментів на стягнення з особи, зобов`язаної сплачувати аліменти, неустойки (пені) у разі виникнення заборгованості з вини такої особи, передбачене ст. 196 СК України.

Основними доводами апеляційної скарги є самостійний перерахунок судом першої інстанції заборгованості по пені, однак дані доводи є безпідставними виходячи з наступного.

За ч.ч.5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Норми ЦПК України не містять заборони для суду першої та апеляційної інстанції для проведення перевірки розрахунків наданих сторонами, а також не позбавлені права провести самостійний розрахунок, в даному випадку пені на заборгованість зі сплати аліментів.

Для розрахунку пені апеляційний суд керується висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц.

У зазначеному рішенні Велика Палата Верховного Суду визначила такий порядок обрахунку пені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на один процент.

Отже, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з травня 2014 року по лютий 2020 року з урахуванням даних, наведених у розрахунку державного виконавця (а.с.7) повинен здійснюватись таким чином:

Заборгованість з аліментів за травень 2014 року становить 400 грн., прострочено їх сплату на 31 день, таким чином пеня за їх прострочення становить 400 грн. х 1% х 31 день = 124 грн, але не більше 100%, тому пеня за несплату аліментів у травні 2014 року становить 124 грн.;

Аліменти, належні до сплати за червень 2014 року боржником сплачені;

Аліменти, належні до сплати у липні 2014 року, прострочені на 31 день, тому пеня за їх прострочення становить 400 грн. х 1% х 31 день = 124 грн, але не більше 100%, тому пеня за несплату аліментів у липні 2014 року становить 124 грн.;

Аліменти, належні до сплати за серпень 2014 року боржником сплачені;

Аліменти, належні до сплати за вересень 2014 року, прострочені на 31 день, тому пеня за їх прострочення становить 400 грн. х 1% х 31 день = 124 грн, але не більше 100%, тому пеня за несплату аліментів у вересні 2014 року становить 124 грн.

Аліменти, належні до сплати за жовтень, листопад, грудень 2014 року боржником сплачені;

Аліменти, належні до сплати за січень 2015 року, прострочені на 28 дні, тому пеня за їх прострочення становить 400 грн. х 1% х 28 дні = 112 грн, але не більше 100%, тому пеня за несплату аліментів у січні 2015 року становить 112 грн.;

Аліменти, належні до сплати за лютий 2015 року боржником сплачені;

Аліменти, належні до сплати за березень 2015 року, прострочені на 61 день, тому пеня за їх прострочення становить 400 грн. х 1% х 61 день = 244 грн, але не більше 100%, тому пеня за несплату аліментів у березні 2015 року становить 244 грн.;

Аліменти, належні до сплати за квітень 2015 року, прострочені на 31 день, тому пеня за їх прострочення становить 400 грн. х 1% х 31 день = 124 грн, але не більше 100%, тому пеня за несплату аліментів у квітні 2015 року становить 124 грн.;

Аліменти, належні до сплати за травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 року та січні 2016 року боржником сплачені;

Аліменти, належні до сплати за лютий 2016 року, прострочені на 31 день, тому пеня за їх прострочення становить 800 грн. х 1% х 31 день = 248 грн, але не більше 100%, тому пеня за несплату аліментів у лютому 2016 року становить 248 грн.;

Аліменти, належні до сплати за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року та січень, лютий, березень, квітень, травень 2018 року боржником сплачені;

Аліменти, належні до сплати за червень 2018 року, прострочені на 92 дня, тому пеня за їх прострочення становить 1000 грн. х 1% х 92 дні = 920 грн., але не більше 100%, тому пеня за несплату аліментів у червні 2018 року становить 920 грн.;

Аліменти, належні до сплати за липень 2018 року, прострочені на 61 дня, тому пеня за їх прострочення становить 1000 грн. х 1% х 61 дні = 610 грн., але не більше 100%, тому пеня за несплату аліментів у липні 2018 року становить 610 грн.;

Аліменти, належні до сплати за серпень 2018 року, прострочені на 30 дня, тому пеня за їх прострочення становить 2000 грн. х 1% х 30 дні = 600 грн., але не більше 100%, тому пеня за несплату аліментів у серпні 2018 року становить 600 грн.;

Аліменти, належні до сплати за вересень 2018 року боржником сплачені;

Аліменти, належні до сплати за жовтень 2018 року, прострочені на 61 день, тому пеня за їх прострочення становить 1000 грн. х 1% х 61 день = 610 грн., але не більше 100%, тому пеня за несплату аліментів у жовтні 2018 року становить 610 грн.;

Аліменти, належні до сплати за листопад 2018 року, прострочені на 31 день, тому пеня за їх прострочення становить 2000 грн. х 1% х 31 день = 620 грн., але не більше 100%, тому пеня за несплату аліментів у листопаді 2018 року становить 620 грн.;

Аліменти, належні до сплати за грудень 2018 року боржником сплачені;

Аліменти, належні до сплати за січень 2019 року, прострочені на 28 дні, тому пеня за їх прострочення становить 1000 грн. х 1% х 28 дні = 280 грн., але не більше 100%, тому пеня за несплату аліментів у січні 2019 року становить 280 грн.;

Аліменти, належні до сплати за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2019 року боржником сплачені;

Аліменти, належні до сплати за грудень 2019 року, прострочені на 31 дні, тому пеня за їх прострочення становить 1000 грн. х 1% х 31 дні = 310 грн., але не більше 100%, тому пеня за несплату аліментів у грудні 2019 року становить 310 грн.;

Аліменти, належні до сплати за січень та лютий 2020 року боржником сплачені.

Таким чином, загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з травня 2014 року до лютого 2020 року становить 5 050 грн.

Суд першої інстанції, здійснюючи розрахунок суми пені, неправильно застосував алгоритм розрахунку, зокрема не врахував ті періоди, за які згідно довідки державного виконавця боржник самостійно здійснював погашення заборгованості.

Відповідно до ст.81 ЦПК України обов`язок доказування того, що несплата аліментів була наслідком наявності поважних причин, покладено на платника аліментів, а суд, за аналогією з цивільним законодавством, повинен виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання.

Отже, за змістом статті 196 СК України суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, в її виникненні та залежно від цього вирішити питання щодо права одержувача аліментів на стягнення неустойки.

Відповідачем суду не надано належних і допустимих доказів про існування обставин, передбачених ч.2 ст.196 СК України.

З урахуванням наведеного рішення суду підлягає зміні, тобто сума пені, яку слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , має бути зменшена з 89 464 грн 57 коп. до 5 050 грн.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо стягнення з відповідача на 840,80 грн судового збору у дохід держави, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Пунктом 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору учасників бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та нарахування пені.

Таким чином, даний спір стосується сімейних правовідносин, а тому положення п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» не підлягають до застосування у спірних правовідносинах.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пунктом третім ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог у разі часткового задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 як позивач по справі звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Позовні вимоги задоволено на 4,12%.

Таким чином, частково витрати, пов`язані з розглядом справи у суді першої інстанції, слід віднести за рахунок держави, а з відповідача стягнути на користь держави 840,80 : 100 х 4,12% = 34,64 грн.

Подаючи апеляційну скаргу, ОСОБА_2 сплатив 1 261,20 грн. судового збору (а.с.81)

Апеляційна скарга задоволена частково на 100% - 34,64% = 65,36%.

Таким чином, ОСОБА_2 має право на відшкодування за рахунок держави 1 261,20 : 100 х 65,36 % = 824,32 грн. судового збору.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 34,64 грн., а за рахунок держави слід відшкодувати ОСОБА_2 824,32 грн., то, враховуючи ч.10 ст. 141 ЦПК України, за рахунок держави слід відшкодувати ОСОБА_2 витрати, понесені останнім при подачі апеляційної скарги у розмірі 824,32 34,64 = 789,68 грн., а також звільнити ОСОБА_2 від обов`язку сплачувати державі частину судового збору.

Керуючись ст.367, ст.374 ч.1 п.2, ст.376 ч.1 п.4, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 березня 2021 року змінити.

Зменшити суму пені за прострочення сплати аліментів у період з травня 2014 року до лютого 2020 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , з 89 464 грн 57 коп. до 5 050 грн.

Втрати, понесені ОСОБА_2 у розмірі 789,68 грн, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно ч.6 ст.141 ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 21 липня 2021 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов