Справа № 308/7417/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 липня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позовні вимоги мотивує тим, що 13 серпня 2016 року ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_3 отримав в борг грошові кошти в сумі 875 000 гривень, що в еквіваленті дорівнює 35 000 доларів США.

Зазначає, що грошові кошти ОСОБА_2 прийняв за адресою: АДРЕСА_1 . Передача коштів відповідачу була здійснена в присутності свідків: громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_3 .

Отриману суму коштів ОСОБА_2 зобов`язався повернути у строк 30 вересня 2016 року, про що власноруч зазначив у розписці.

Вказує, що постійно звертався до відповідача з нагадуванням про повернення позичених коштів, однак ОСОБА_2 посилаючись на якійсь обставини, зобов`язання з повернення позичених коштів не виконав.

Пояснює, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 13.08.2016 укладено договір позики, відповідно до якого у відповідача виник обов`язок повернути отримані у позивача кошти. Однак, на сьогоднішній день Відповідачем ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 875 000 гривень отримані в борг у ОСОБА_1 не повернуті Позивачу.

Крім того, зазначає, що як зазначено в розписці написаною власноруч ОСОБА_2 «У разі прострочення повернення грошових коштів у встановлений строк, зобов`язуюсь сплатити ОСОБА_1 відсотки з розрахунку 0,05 від суми позики за кожен день прострочення».

На підставі наведеного просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 915 600 грн. заборгованість за договором позики; 457 800 грн. - проценти на суму боргу за весь час прострочення; 341 061 грн. - інфляційні втрати; 75 255 грн. - три відсотки річних.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.08.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за вказаною позовною заявою до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому від його представника адвоката Фекийшгазі К.С.. надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі. В заяві зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки не повідомлено, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.

У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач.

Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 13.08.2016 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у борг грошові кошти у сумі 875 000,00 (вісімсот сімдесят п`ять тисяч ) гривень, що є еквівалентом 35 000,00 (тридцять п`ять тисяч) доларів США, та ОСОБА_2 зобов`язується повернути позику в строк до 30.09.2016 року. У разі прострочення повернення грошових коштів у встановлений строк ОСОБА_2 , зобов`язується сплатити ОСОБА_1 , відсотки з розрахунку 0,05 від суми позики за кожен день прострочення.

Зазначене підтверджується розпискою від 13.08.2016 року, яка підписана ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та складена в присутності двох свідків: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_3 , копія такої наявна в матеріалах справи.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками.

За приписами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено та не спростовано сторонами, що між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, що підтверджується розпискою від 13.08.2016 року, за яким ОСОБА_6 передав, а ОСОБА_2 відповідно отримав у борг 875 000,00 (вісімсот сімдесят п`ять тисяч) гривень, що є еквівалентом 35 000,00 (тридцять п`ять тисяч) доларів США, які зобов`язався повернути в строк до 30.09.2016 року.

Як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання за вищезазначеним договором позики не виконав в обумовлений у договорі строк позивачу грошові кошти не повернув.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач виконав свої зобов`язання за договором позики та повернув позивачу грошові кошти.

Оскільки відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, то зазначена сума заборгованості підлягають примусовому стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи наведене суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 915 600, 00 грн., що на день подання позову еквівалентно 35 000,00 дол. США, за основною сумою позики.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до розписки від 13.08.2016 року у разі прострочення повернення грошових коштів у встановлений строк ОСОБА_2 , зобов`язується сплатити ОСОБА_1 , відсотки з розрахунку 0,05 від суми позики за кожен день прострочення.

Таким чином, розмір відсотків за весь час прострочення за період з 01.10.2016 року по 27.06.2019 року за розпискою від 13.08.2016 року становить 457 800 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В розумінні вимог чинного законодавства три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. У разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

При цьому індекс інфляції, 3 % річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.

Тобто, відповідальність, передбачена даною статтею носить компенсаційний характер, оскільки 3 % річних та індекс інфляції виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 року у справі № 6-38цс11.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов`язання за рахунок іншої.

В постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц у пунктах 42, 44 та 45 зроблено висновок, що за змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Оскільки відповідачем ОСОБА_2 не було виконано грошове зобов`язання по виплаті суми боргу позивачеві, то в силу положень ст. 625 ЦК України, останній має право на стягнення сум трьох процентів річних та інфляційних втрат.

З наданого суду позивачем розрахунку, заборгованість відповідача ОСОБА_2 станом на момент звернення з позовом, складає 341 061 грн. - інфляційні втрати та 75 255 грн. - три проценти річних.

Судом перевірено вказаний розрахунок трьох процентів річних та інфляційних нарахувань, наданий позивачем та встановлено, що розрахунок здійснено відповідно до порядку нарахування трьох процентів річних та застосування індексів інфляції при розгляді судових справ за відповідний період.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що відповідач ОСОБА_2 відзив, заперечення проти позову до зазначеного часу не надав, борг не повернув, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 9605,00

Керуючись ст. ст. 16, 23, 509, 526, 530, 610, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 18, 81, 133-137, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживає за адресою : АДРЕСА_5 , заборгованість за договором позики від 13.08.2016 року в розмірі 1 789 716, 00 (один мільйон сімсот вісімдесят дев`ять тисяч сімсот шістнадцять гривень), яка складається з наступного: 915 600 грн. заборгованість за договором позики; 457 800 грн. - проценти на суму боргу за весь час прострочення; 341 061 грн. - інфляційні втрати; 75 255 грн. - три відсотки річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 9 605,00 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень 00 коп. сплаченого судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту рішення 01 липня 2021 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Лемак О.В.