Справа № 138/2777/16-ц
Провадження №:4-с/138/5/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді Київської Т.Б.,

за участю секретаря Політанської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області матеріали скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду з вказаною вище скаргою, яка мотивована тим, що в провадженні Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управленні Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження № 61755010 щодо примусового виконання виконавчого листа № 138/2777/16-ц виданого 18.03.2020 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 30.08.2016 і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення суду ОСОБА_2 з виконавчим листом до виконавчої служби не зверталась, оскільки ОСОБА_1 добровільно сплачував їй аліменти, а також надавав іншу матеріальну допомогу на утримання дитини.

Разом з тим, в квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до виконавчої служби та постановою від 07.04.2020 було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного вище виконавчого листа. Оскільки позивачем не було збережено чеків про перерахунок ОСОБА_2 аліментів, державним виконавцем було нараховано скаржнику борг з 2016 року, який фактично виник штучно.

Зважаючи на наявність вказаного боргу, державним виконавцем було прийнято постанову від 14.04.2021 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, якою обмежив ОСОБА_1 у праві користування транспортними засобами до погашення ним заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі.

Скаржник вважає таку постанову протиправною та такою, що прийнята без достатніх підстав, оскільки з 2015 року ОСОБА_1 працює водієм автотранспортного засобу, в обов`язки якого входить здійснення перевезення молока. Враховуючи те, що така робота є його єдиним джерелом доходу, скаржник вважає, що постанова державного виконавця прямо суперечить положенням ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, скаржник просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 14.04.2021 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Крім того, скаржник додав до скарги клопотання про поновлення строку на подання такої скарги, мотивоване тим, що оскаржувану постанову державним виконавцем було видано 14.04.2021. Скаргу, згідно положень ст. 449 ЦПК України, може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав, свобод чи інтересів. Копію постанови скаржник отримав лише 31.05.2021. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить поновити йому строк на оскарження такої постанови.

Скаржник та його представник в судове засідання не з`явились. Представник заявника подав до суду клопотання про проведення судового розгляду без його участі. Вимоги скарги підтримав.

Представник Тульчинського районного відділу ДВС в судове засідання не з`явився. Подав до суду клопотання про проведення розгляду скарги без його участі. При вирішенні скарги поклався на розсуду суду.

Стягувач в судове засідання не з`явилась. Подала до суду заперечення на скаргу, мотивовані тим, що до виконавчої служби вона не зверталась після ухвалення рішення, оскільки боржник постійно жалівся на відсутність роботи та коштів та обіцяв допомагати матеріально, однак цього не робив. В подальшому стягувач, не отримуючи від боржника жодних аліментів, звернулась до виконавчої служби. При цьому, надані боржником квитанції про сплату аліментів датуються лише 2020 та 2021 роками. Також стягувач зазначає, що дійсно подавала до суду позов про зміну аліментів та у відзиві на такий позов боржник зазначав, що в зв`язку з карантином в нього погіршилось матеріальне становище та він не має роботи. Крім того, вказала, що боржник фактично працює на свого батька, який може виплачувати йому достойну заробітну плату, щоб погасити заборгованість. Зважаючи на викладене, стягувач просить відмовити в задоволенні скарги в повній мірі.

Суд дослідивши матеріали справи, матеріали скарги, дійшов до таких висновків.

Так, суд встановив, що на примусовому виконанні Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) виконавче провадження № 61755010 щодо примусового виконання виконавчого листа №138/2777/16-ц від 07.04.2020, виданого Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з 30.08.2016 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.82).

Постановою старшого державного виконавця Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сімчук Л.В. від 07.04.2020 було відкрито виконавче провадження.

Згідно розрахунку боргу по аліментах старшого державного виконавця Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сімчук Л.В. заборгованість по аліментах ОСОБА_1 з 30.08.2016 по 31.12.2018 становить 28 000,00 грн. (а.с.90-92).

Постановою старшого державного виконавця Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сімчук Л.В. від 14.04.2021 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 було тимчасового обмежено у праві керування транспортними засобами зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 138/2777/16-ц, виданого 18.03.2020 (а.с.45).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

В матеріалах виконавчого провадження наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення згідно якого ОСОБА_1 було направлено оскаржуване постанову за адресою: АДРЕСА_1 та наявна відмітка про вручення вказаної постанови 29.04.2021 особі за довіреністю (а.с.93). Доказів, які б спростовували твердження скаржника про те, що оскаржувану постанову він особисто отримав раніше 31.05.2021 в матеріалах справи немає.

При цьому, скаржник надав суду копію супровідного листа Тульчинського районного ВДВС № 10751 від 31.05.2021, згідно якого скаржнику було направлено копію оскаржуваної постанови.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи викладене, положення вказаної вище норми, суд вважає, що ОСОБА_1 було пропущено строк на подання даної скарги, однак, враховуючи те, що 29.04.2021 поштове відправлення було вручено особі за довіреністю, при чому ОСОБА_1 стверджує, що копію постанови отримав особисто лише 31.05.2021, суд вважає, що причини пропуску подання даної скарги є поважними, а відтак такий строк слід поновити.

Відповідно до положень ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно з п.1 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Скаржником суду надано копію трудової книжки НОМЕР_1 та витяг з наказу ФОП ОСОБА_4 № 4 від 02.06.2015 «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 на посаду водія з 02 червня 2015 року з оплатою праці 1220,00 грн. при 40-ка годинному тижні згідно договору № 1 від 02.06.2015 року» (а.с.49,50).

Також суду надано витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно якого з 2012 року по 2021 рік ФОП ОСОБА_4 (код - НОМЕР_2 ) сплачує за ОСОБА_1 страхові платежі (а.с.112-114).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.23 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі i сприятливі умови працi та на захист вiд безробiття.

Стаття 12 Загальної декларації прав людини проголошує, що нiхто не може зазнавати безпiдставного втручання у його особисте i сiмейне життя, безпiдставного посягання на недоторканнiсть його житла, тайну його кореспонденцiї або на його честь i репутацiю. Кожна людина має право на захист закону вiд такого втручання або таких посягань.

З матеріалів доданих до скарги слідує, що джерелом засобів для існування ОСОБА_1 є робота водієм транспортного засобу.

Доказів наявності у ОСОБА_1 інших доходів стягувачем суду надано не було.

Крім того, в матеріалах виконавчого провадження наявна відповідь Державної фіскальної служби України на запит державного виконавця № 104901350 від 04.06.2021, згідно якої боржник отримує дохід від податкового агента (код ) (а.с.86).

Також ОСОБА_1 сплачував аліменти, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.51-68).

Суд зазначає, що постанова старшого державного виконавця Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сімчук Л.В. від 14.04.2021 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі порушує конституційне право боржника на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, у відповідності до ст.43 Конституції України, а також фактично не сприяє виконанню зобов`язання по сплаті аліментів на утримання дитини.

Суд наголошує, що ЄСПЛ при розгляді справи "Курочкін проти України" від 20.05.2010 в п.44 зазначив наступне: «словосполучення «згідно із законом» у пункті 2 статті 8 вимагає передусім, щоб відповідний захід був певним чином передбачений національним законодавством; він також стосується якості відповідного закону і вимагає його відповідності принципу верховенства права та доступності відповідній особі, яка, зокрема, має бути здатною передбачити його наслідки для себе».

У пункті 67 рішення ЄСПЛ по справі «Котій проти України`від 5 березня 2015 року зазначено «для того, щоб національне законодавство відповідало вимогам Конвенції, воно має гарантувати засіб правового захисту від свавільного втручання органів державної влади у права, гарантовані Конвенцією. У питаннях, які стосуються основоположних прав, надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права, одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конвенцією».

Суд вказує, що відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 2ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи положення вказаних вище норм та викладені обставини, суд вважає, що наявні підстави для задоволення скарги.

Зважаючи на положення ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.450-453 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сімчук Л.В. щодо прийняття постанови від 14.04.2021 у виконавчому провадженні № 61755010 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 .

Зобов`язати старшого державного виконавця Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сімчук Л.В. скасувати постанову від 14.04.2021 у виконавчому провадженні № 61755010 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.Б.Київська