Справа № 415/9993/19
Провадження № 2/415/223/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Луньової Д.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Жукової Д.Д.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Лисичанського міського суду з позовом до Лисичанської міської ради Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що в липні 2018 року помер його батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 . Спадкоємцем першої черги після смерті спадкодавця є позивач та його брат ОСОБА_4 , який відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. З метою оформлення свідоцтва на право власності він звернувся до приватного нотаріуса Лисичанського міського нотаріального округу Жихар Н.П., однак отримав відмову через пропуск визначеного ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадшини та відсутність доказів про прийняття спадщини.

Позивач зазначає, що пропустив строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки в період з 15 травня 2017 року по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Враховуючи викладене позивач просив призначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, після смерті матері ОСОБА_5 .

Ухвалою від 26 лютого 2020 року справу прийнято до провадження суддею Луньовою Д.Ю. та ухвалено її розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 12 листопада 2020 року за клопотанням позивача первісного відповідача замінено на ОСОБА_2 . Ухвалою від 10 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду по суті.

23 грудня 2020 року відповідач надала суду відзив в якому просила у задоволенні позову відмовити. Обґрунтувала свою позицію тим, що позивач не скористався правом на відпустку, хоча мав таку можливість.

Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. 15 липня 2021 року надав суду заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом розмшення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада», в судове засідання не з`явилась.

Клопотань про відкладення розгляду справи від учасників не надходило.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.ст. 12, 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 77 ЦПК України належним визнається доказ, який містить інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми доказами у відповідності до ст. 80 ЦПК України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом було встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_3 , дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 11).

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , шлюб між батьками позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірваний 12 січня 1994 року (а.с. 9).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер у липні 2018 року (а.с. 8).

З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що приватний нотаріус Жихар Н.П. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва на право власності на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 (а.с. 18).

На запит суду Лисичанська міська рада Луганської області повідомила, що ОСОБА_3 станом на дату смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Місце проживання інших осіб станом на дату смерті за зазначеною адресою не зареєстровано (а.с. 41).

На запит суду Лисичанська державна нотаріальна контора надала інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, з якої вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена 05 версеня 2018 року приватним нотаріусом Жихар Н.П.,14 березня 2019 року видано свідоцтво про право на спадщину (а.с. 48-49).

З відповіді приватного нотаріуса Жихар Н.П. вбачається, що 05 версеня 2018 року було заведено спадкову справу № 81-2018 на підставі заяви ОСОБА_2 , 14 березня 2019 року видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом, 30 серпня 2019 року подана заява ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті його батька ОСОБА_3 . Дані обставини також підтверджуються матеріалами спадкової справи № 81-2018 (а.с. 105-132).

Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Зважаючи на положення ст. 1272 ЦК України, суд призначає додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тільки у разі наявності поважних причини його пропуску, обов`язок доведення існування яких покладено на особу, яка звертається з такою вимогою.

Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ст 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

З досліджених доказів вбачається, що в січні 2019 року у позивача закінчився передбачений ст. 1270 ЦК строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Позивач на обґрунтування причини пропуску строку до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини надав наступні докази.

З копії відпускного квитка від 13 серпня 2019 року № 1806 солдат ОСОБА_1 звільнений терміном на 16 діб з 17 серпня 2019 року по 01 версеня 2019 року (а.с. 10).

З копії військового квитка серії НОМЕР_6 виданого 16 березня 2017 року, що позивач пройшов фахову підготовку в період з 02 серпня 2018 року по 22 жовтня 2018 року (а.с. 13-14).

З довідки № 1085 від 14 червня 2019 року ОСОБА_1 в період з 30 квітня 2018 року по 06 червня 2018 року, з 17 грудня 2018 року по теперішній час безпосередньо приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях (а.с. 15).

Суд, дослідивши всі докази надані сторонами, враховуючи, що з матеріалів справи неможливо встановити точну дату смерті спадкодавця, вважає, що ті короткочасні періоди коли позивач безпосередньо не проходив військову службу (а саме з невстановленого числа липня місяця 2018 року по 02 серпня 2018 року та з 22 жовтня 2018 року по 17 грудня 2018 року) не виключають поважності причин пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. До цього висновку, суд виходить із міркувань спицифіки виконуваних позивачем обов`язків як військовослужбовця, безпосередньої участі позивача у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, кількості та короткочасності періодів коли позивач мав можливість подати заву, які є незначними, віддаленістю місця дислокації військової частини від місця проживання спадкодавця та інших особливостей проходження військової служби.

Отже, звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини становило для позивача істотні труднощі.

Крім цього, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту повідомлення позивача, як спадкоємця першої черги спадкування, нотаріусом про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 та виклик його як спадкоємця шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі з метою не допущення пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини спадкоємцем, у відповідності до приписів діючого законодавства.

Також суд зазначає, що до його повноважень під час розгляду справи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не входить обов`язок визначати конкретні права на спадкове майно, щодо яких визначено цей додатковий строк.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що позивач звільнений від обов`язку сплачувати судовий збір на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України ст.ст. 1216, 1268, 1269, 1272 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на три місяці з дня набрання цим рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Ю. Луньова