ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи 652/364/19 Головуючий у 1-й інстанції Дамчук О.О.
Номер провадження 22-ц/819/758/21 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Полікарпової О.М.

суддів: Воронцової Л.П.

Ігнатенко П.Я.

секретар Литвиненко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Високопільського районного суду Херсонської області у складі судді Дамчука О.О. від 04 лютого 2021 року за позовом ОСОБА_1 до Асоціації фермерських господарств "Ольвія" про стягнення збитків, спричинених внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладених та зареєстрованих договорів оренди йому належить право оренди земельних ділянок із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме:

земельна ділянка, площею 4,7994 га, кадастровий номер :07:002:0012, договір оренди зареєстрований 02.03.2018 року;

земельна ділянка площею 4,8419 га, кадастровий номер :04:001:0355, договір оренди зареєстрований 02.03.2018 року;

земельна ділянка площею 4,3900 га, кадастровий номер :07:003:0034, договір оренди зареєстрований 01.02.2018 року;

земельна ділянка площею 4,3900 га, кадастровий номер :07:001:0015, договір оренди зареєстрований 01.02.2018 року;

земельна ділянка площею 4,8245 га, кадастровий номер :07:002:0013, договір оренди зареєстрований 15.02.2018 року;

земельна ділянка площею 4,3900 га, кадастровий номер :04:016:0014, договір оренди зареєстрований 01.02.2018 року;

земельна ділянка площею 4,3903 га, кадастровий номер :04:016:0015, договір оренди зареєстрований 01.02.2018 року;

земельна ділянка площею 2,1949 га, кадастровий номер :07:004:0051, договір оренди зареєстрований 01.02.2018 року;

земельна ділянка площею 2,1951 га, кадастровий номер :07:004:0050, договір оренди зареєстрований 01.02.2018 року;

земельна ділянка площею 4,3900 га, кадастровий номер :07:001:0015, договір оренди зареєстрований 01.02.2018 року;

земельна ділянка площею 4,8751 га, кадастровий номер :07:002:0015, договір оренди зареєстрований 02.03.2018 року;

земельна ділянка площею 4,3900 га, кадастровий номер :04:001:0329, договір оренди зареєстрований 19.01.2018 року.

Загальна площа вказаних земельних ділянок складає 50,3 га, всі вони знаходяться в межах одного масиву.

Попереднім орендарем вказаних земельних ділянок була Асоціація фермерських господарств «Ольвія» (далі АФГ «Ольвія»). Термін дії договорів оренди з АФГ «Ольвія» скінчився 31.01.2018 року.

Проте відповідач продовжував безпідставно утримувати та обробляти вказані земельні ділянки з метою одержання прибутку. Фактично земельні ділянки були повернуті йому 07 березня 2019 року.

Розмір упущеної вигоди позивача від того, що у 2018 році він не зміг обробити орендовану землю та засіяти її соняшником внаслідок самовільного заняття земельних ділянок АФГ «Ольвія» складає 691 944,54 гривні.

Крім того у цей період він, з метою виконання умов укладених ним договорів оренди, виконав свої зобов`язання та виплатив орендну плату орендодавцям. Розмір фактичних витрат, понесених ним у натуральній формі, згідно висновків експертизи, складає 44 582,52 гривні.

Період прострочення відповідачем виконання своїх грошових зобов`язань складає 370 днів, у зв`язку з цим до сплати відповідачем, крім вказаного вище, підлягають три проценти річних у розмірі 21 043 гривень та інфляційні втрати за вказану кількість днів, що складають 60 913.83 гривні.

Рішенням суду першої інстанції від 04 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд виходив з того, що строк дії договорів АФГ «Ольвія» закінчився 31.03.2018 року, оскільки його слід обраховувати з моменту державної реєстрації договорів. У 2018 році АФГ «Ольвія» доводила своє право користування спірними земельними ділянками в судовому порядку, а тому її користування ними у зазначений період, на думку суду, не можна вважати неправомірним. Про те, що попередній орендар має право зібрати врожай озимих зернових культур, а також засіяти земельні ділянки, які підготовлені ним під час дії договору оренди було вирішено на нараді в райдержадміністрації і проти такого рішення ОСОБА_1 не заперечував. З цих підстав суд вважав, що твердження позивача про позбавлення його відповідачем можливості отримати у 2018 році від використання спірних земельних ділянок дохід є його припущенням.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, просив його скасувати і постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції неправильно оцінено докази у справі. Висновок суду про дію договорів, укладених власниками спірних земельних ділянок з АФГ «Ольвія» до 31.03.2018 р. є суперечливим, оскільки судовими рішеннями у справах, де оспорювалась дійсність договорів, укладених з ОСОБА_1 щодо тих самих земельних ділянок встановлено, що строк дії договорів, укладених з АФГ «Ольвія» закінчився 31.01.2018 року.

Не погоджується апелянт і з висновком суду в тій частині, що доведення відповідачем в судовому порядку свого права на користування земельними ділянками давало право останньому користуватися ними після закінчення строку дії договору. До того ж, право оренди земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 предметом судового спору не було.

Апелянт також вважає, що суд не дав оцінки листу Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру в Херсонській області №28-21-0.42-507/90-18 від 03.07.2018 року, в якому зазначається про факт самовільного використання АФГ «Ольвія» земельних ділянок площею 50,3 га, а також про те, що на час перевірки частина земельних ділянок не була засіяна озимими культурами. Також поза увагою суду залишився висновок судової економічної експертизи, якою визначений розмір заподіяних позивачу збитків.

Разом з тим, рішення наради, скликаної Високопільською райдержадміністрацією із залученням представників різних установ, які мають повноваження по здійсненню контролю за використанням земель від 02.05.2018 року суд першої інстанції прийняв до уваги, незважаючи на те, що воно, на думку апелянта, носить рекомендаційний характер.

У відзиві на апеляційну скаргу АФГ «Ольвія», від імені якої діє адвокат Янковський В.А., доводи апелянта не визнає. Повністю погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності користування з боку відповідача спірними земельними ділянками. Крім того вважає посилання апелянта на висновок судової економічної експертизи такими, що не заслуговують на увагу, так як один з документів, на підставі яких експерт розрахував розмір заподіяної позивачу шкоди, а саме відомість виплати орендної плати, самим експертом визнаний таким, що не відповідає вимогам бухгалтерського обліку, а окрім того, цей документ не досліджувався судом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів встановила таке.

У лютому-березні 2018 року власники 12 земельних ділянок загальною площею 50,3 га передали їх в оренду ОСОБА_1 , строком на десять та двадцять років. Речові права ОСОБА_1 на вказані земельні ділянки зареєстровані в установленому законом порядку. Дата останньої реєстрації договорів 02.03.2018 року.

Попереднім орендарем вказаних земельних ділянок був відповідач. Пов`язуючи дію договорів оренди з днем їх реєстрації 31.03.2008 року, відповідач вважав, що вони є чинними до 31.03.2018 року, а тому укладення ОСОБА_1 договорів у період дії договорів з АФК «Ольвія» вважав незаконним і доводив це, а також своє переважне право на продовження орендних відносин, у судовому порядку.

Судовими рішеннями Високопільського районного суду Херсонської області від 25 жовтня 2018 року та 13 листопада 2018 року, які набрали законної сили у лютому-березні 2019 року, суд відмовив АФГ «Ольвія» у визнанні недійсними укладених між фізичними особами та ОСОБА_1 договорів оренди земельних ділянок з тих підстав, що АФГ «Ольвія» не довела свого переважного права на продовження орендних відносин. Також суд встановив, що строк дії договорів спірних земельних ділянок, які укладені їх власниками з АФГ «Ольвія» на десять років закінчився 31 січня 2018 року.

За таких обставин є необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що до 31.03.2018 року відповідач на законних підставах користувався земельними ділянками.

Встановлені судом обставини, на думку колегії суддів, свідчать лише про те, що АФК «Ольвія» зі свого боку вважав, що користується земельними ділянками на законних підставах.

Спір щодо користування земельними ділянками між позивачем та відповідачем також вирішувався на нараді при Голові районної державної адміністрації Старух С.В., яка проводилась 02 травня 2018 року в присутності голови АФГ «Ольвія» ОСОБА_3 , орендаря земельних ділянок ОСОБА_1 , представників Держгеокадастру у Високопільському районі Бедринець В.І. та представників інших структур. На нараді було вирішено, що у разі обробки землі АФГ «Ольвія» та зайнятості її озимими зерновими культурами, останні мають право зібрати з них врожай та повернути земельні ділянки в належному стані, за умови укладення додаткових договорів з власниками земельних ділянок та розрахунку з ними за весь календарний рік.

Перевіркою, проведеною Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 03.07.2018 року встановлено порушення з боку АФГ «Ольвія» прав ОСОБА_1 як землекористувача та роз`яснено йому право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом. За результатами вказаної перевірки дії АФГ «Ольвія» визначені як самовільне захоплення земель.

Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання підтверджує факт передачі земельних ділянок від АФГ «Ольвія» Макаренку В.В. 07.03.2019 року.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про оренду землі» та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами першою, другою статті 93 ЗК України та ст.1 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з частиною 2 статті 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт «д» частини 1 статті 156 ЗК України).

За змістом статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Цим нормативним актом врегульовані питання щодо складу комісій з визначення розміру збитків, переліку збитків власників і землекористувачів, що підлягають відшкодуванню, порядку визначення розмірів збитків та строків їх відшкодування. Так, до складу комісії входять представники районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських рад, представники управлінь Держгеокадастру, власники землі або землекористувачі, яким заподіяно збитки, а також представники підприємств, організацій або громадяни, які будуть відшкодовувати збитки.

Проте норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлюють обов`язку позивача підтвердити свої вимоги виключно розрахунками, зробленими відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного заняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963, а тому на підтвердження розміру заподіяних збитків, у тому числі упущеної вигоди, позивач не позбавлений права надати інші допустимі докази.

Однак при цьому слід ураховувати, що вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. Важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на особу обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними.

07.08.2018 року районна комісія з визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам при Високопільській районній державній адміністрації, посилаючись на постанову КМУ від 19 квітня 1993 року №284 відмовила ОСОБА_1 у розрахунку розміру збитків від самовільного заняття земельних ділянок, у зв`язку із відсутністю обґрунтування неодержаного ним доходу (упущеної вигоди).

З метою доведення позовних вимог в суді першої інстанції представником позивача заявлено клопотання про проведення судової економічної експертизи.

За висновком судової економічної експертизи № 45-19 від 05.06.2020 року, в обсязі наданих на дослідження документів, розмір втраченої (упущеної) вигоди позивача ОСОБА_1 , що виникла у результаті неотриманого доходу для вирощування сільськогосподарської культури соняшнику у 2018 році, внаслідок самовільного заняття земельних ділянок, загальною площею 50,3 га Асоціацією фермерських господарств «Ольвія» складає 691 944,54 гривні.

Проаналізувавши вказаний доказ, про що просив апелянт, колегія суддів вважає, що він не є таким, який «поза розумним сумнівом» свідчить про наявність у позивача реальної можливості отримати дохід у зазначеному ним розмірі.

На вирішення експерту ставилося питання: яким є документально обґрунтований розмір втраченої (упущеної) вигоди позивача ОСОБА_1 , що виникла в результаті неотриманого ним доходу від вирощування сільськогосподарської культури соняшнику у 2018 році внаслідок самовільного зайняття у 2018 році земельних ділянок відповідачем.

В установчій частині експертизи експертом зазначено, що розрахунок експерта може бути лише умовним через відсутність відповідних методик по визначенню неотриманого доходу (упущеної вигоди), яке не спричинено порушенням договірних зобов`язань.

Те, що розрахунок експерта є умовним і ґрунтується як на документах, так і на припущеннях, вбачається зі змісту дослідження.

Так, для визначення розміру очікуваного ОСОБА_1 прибутку від використання непереданих йому земельних ділянок експертом взято оперативні дані Відділу агропромислового розвитку Високопільської РДА про середню врожайність соняшнику по Високопільському району у 2018 році та оперативну інформацію про позабіржову середню закупівельну ціну соняшника станом на квітень 2019 року. Вказані показники помножені на площу самовільно зайнятої земельної ділянки та отримано вартість реалізації неотриманої позивачем продукції 724 330 грн.

Для визначення розміру доходу, на який міг розраховувати позивач, підлягали врахуванню витрати, які необхідно було здійснити для отримання врожаю соняшника. По розрахункам експерта вони складають 32 385, 46 грн. Підставою для визначення такого розміру стала технологічна карта вирощування соняшнику, яка складена позивачем.

Разом з тим, вказуючи у технологічній карті витратний процес, позивач зазначав, що лущення та культивація землі, посів соняшника, перевозка врожаю буде здійснюватися лущильником БДТ, знаряддями КПС-4,2 та КРН-5,6, сіялкою СУПН-8, причепом ПТС-4, які є його власною технікою, а тому не потребують витрат. При цьому документального підтвердження наявності у нього зазначеної техніки позивач не надав.

Експерту також не вдалось визначити, в якому обсязі позивач мав би включити до складу виробничої собівартості вартість оплати за договором про наймання комбайну «Дон-1500».

Отже при не підтвердженні позивачем можливості здійснити технологічний процес вирощування соняшника без витрат на техніку, визначений експертом розмір витрат, а відповідно й розмір прогнозованого ним неотриманого доходу не можна вважати достовірним.

Також не можна вважати переконливим висновок експерта в частині визначення понесених позивачем фактичних витрат - 44 585, 52 грн., які полягають у виплаті орендодавцям орендної плати за 2018 рік, оскільки у досліджуваній частині експерт зазначає, що відомість виплат не містить обов`язкових реквізитів первинного документу, які дають змогу ідентифікувати особу, яка здійснювала вказану господарську операцію.

Крім того, згідно відомостей на видачу орендної плати за земельний пай та платіжних доручень, АФГ «Ольвія» розрахувалася з пайщиками за оренду земельних ділянок за 2018 рік та сплатила єдиний податок Зарічненській сільській раді.

Отже позивач не надав достатнього документального підтвердження прогнозованого ним доходу від оренди земельних ділянок.

За вказаних обставин розмір неодержаних доходів, який визначений експертизою не можна вважати належно обґрунтованим, а тому рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є по суті правильним.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги в цій частині, оскільки позивач не надав обґрунтованого розрахунку упущеної вигоди ні комісії з визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам, ні експерту.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно вважав правомірними дії АФГ «Ольвія» щодо користування спірними земельними ділянками поза межами строку дії договору не спростовують висновок суду про необґрунтованість заявлених позивачем вимог, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 04 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складено 16 липня 2021 року.

Суддя О.М. Полікарпова