Справа № 2-93/11
Провадження № 6/487/255/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючої: Павлової Ж.П., за участі секретаря Поліщук І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

27.07.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитро Олександрович звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання зазначив, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження №63187225 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-93/11, виданого 28.07.2020 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»26597,64 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 212594,94 грн. залишку заборгованості за кредитом; 4011,54 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 32064,24 грн. сума відсотків за користування кредитом, а також 20000 грн., пені за прострочення зобов`язань, а всього 264659,18 грн. та стягнення витрат по сплаті державного мита в розмірі 1700,00 грн. та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120,00 грн. Ухвалою суду від 18.03.2019 року замінено стягувача на ТОВ «Вердикт Капітал». Рішення набрало законної сили 22.10.2012 року. Виконавче провадження відкрито 02.10.2020 року.

Станом на теперішній час рішення суду боржником не виконано.

Посилаючись на викладені обставини, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

В судове засідання приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. не з`явився, просив розглянути подання за його відсутності, подання підтримує у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. перебуває виконавче провадження №63187225 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-93/11, виданого 28.07.2020 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»26597,64 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 212594,94 грн. залишку заборгованості за кредитом; 4011,54 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 32064,24 грн. сума відсотків за користування кредитом, а також 20000 грн., пені за прострочення зобов`язань, а всього 264659,18 грн. та стягнення витрат по сплаті державного мита в розмірі 1700,00 грн. та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120,00 грн.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що 02.10.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

02.10.2020 приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно що належить боржнику, цінності, та інше майно боржника, що знаходиться на зберіганні в банківській установі, у тому числі в індивідуальному банківському сейфі.

02.10.2020 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на всі грошові кошти в будь якій грошовій одиниці та валюті, що містяться на всіх рахунках, у всіх банківських та інших фінансових установах.

02.10.2020 приватним виконавцем направлено вимогу з`явитись до приватного виконавця та надати декларацію в строк до 14.10.2020 року.

18.12.2020 приватним виконавцем здійснений вихід за адресою АДРЕСА_1 за результатами якого складений акт приватного виконавця, відповідно до якого встановлено, що доступ до помешкання не надано, в зв`язку з чим, перевірити майновий стан боржника не виявляється можливим.

Згідно відповіді Департаменту з надання адміністративних послуг боржник зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповідей Пенсійного фонду України та державної фіскальної служби України, боржник не працю та не отримує пенсію, а також не має відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах.

Реєстрацій сервісний центр в Миколаївській області при УМВС України повідомило приватного виконавця, що за ОСОБА_1 не зареєстровані транспортні засоби.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від

02.06.2021 повідомлено про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово перетинала державний кордон. Зазначене свідчить про наявність у боржника одночасно як коштів, так і безвідповідального відношення до системи правосуддя, що свідчить про явне ухилення від виконання зобов`язань покладених на боржника рішенням суду.

18.12.2020 приватним виконавцем здійснений вихід за адресою АДРЕСА_1 , за результатами якого складений акт приватного виконавця, відповідно до якого встановлено, що доступ до помешкання не надано, в зв`язку з чим, перевірити майновий стан боржника не виявляється можливим.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити, майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

25.03.2021 приватним виконавцем здійснений повторний вихід за адресою АДРЕСА_1 , за результатами якого складений акт приватного виконавця, відповідно до якого встановлено, що доступ до помешкання не надано, в зв`язку з чим, перевірити майновий стан боржника не виявляється можливим.

Рішення до теперішнього часу не виконано, жодних коштів на погашення заборгованості по рішенню суду боржником не сплачено, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і коштів.

Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, що здійснюється нею через систему відповідних державних органів, а також судів.

Відповідно до ст.33Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (далі - Пакт), кожна людина є вільною у виборі місця перебування і вправі покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, або які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення, прав і свобод інших осіб.

Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України і може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України від 21січня 1994року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (з наступними змінами та доповненнями).

Згідно ст.1Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21січня 1994року громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Так, положеннями ст. 6 цього Закону України встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно ст. 18 ч. 3 п. 19 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець вправі звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання останнім зобов`язань за рішенням про стягнення заборгованості.

Зі змісту ст.441 ЦПК України вбачається, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищенаведених вимог законодавства, саме державний виконавець зобов`язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником рішення суду, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Проте, належних та допустимих доказів того, що боржник ОСОБА_1 має намір ухилятись або ухиляється від виконання судових рішень шляхом вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання судових рішень, або безпідставно не з`являється на виклики приватного виконавця та умисно ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків, суду не надано.

З урахуванням викладеного та вимог чинного законодавства, суд вважає, що підстави для задоволення подання відсутні, що не перешкоджає державному виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин звернутися з відповідним поданням до суду.

На підставі викладеного, у відповідності до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд вважає за необхідне у задоволенні подання відмовити.

Керуючись ст. 5,6 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 260,431, 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: Ж.П.Павлова