Справа № 758/9625/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Жванко О.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 відвід судді Гребенюка В.В. від розгляду цивільної справи №758/9625/20 за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, -

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів.

Заочним Рішенням суду від 01.04.2021 року позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.08.2020 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

26.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва із заявою про перегляд заочного Рішення суду від 01.07.2021 року.

Разом із заявою про перегляд заочного Рішення суду, заявником подано заяву про відвід судді Гребенюка В.В. від розгляду заяви про перегляд заочного Рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.04.2021 року у цивільній справі №758/9625/20, з посиланням на те, що на його думку існують обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Свою заяву мотивував незгодою з ухваленим суддею заочним Рішенням у справі №758/9625/20 від 01.04.2021 року, у якій він є відповідачем.

Суд, дослідивши заяву про відвід, зазначає наступне.

За змістом ч. 3 ст. 39 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частинами 1 та 2 ст. 40 ЦПК України встановлено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Водночас, підстави для відводу судді передбачені ст. 36 ЦПК України. Зокрема, відповідно до пп. 3 та 5 ч. 1 цієї статті суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

У заяві про відвід стверджується, що суддею допущена небезсторонність до сторін, а також порушено право відповідача бути повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Крім того, останній наголосив, що суд досить швидко виготовив текст вступної та резолютивної частини заочного Рішення суду від 01.04.2021 року.

Однак, суд не погоджується з цими доводами заявника з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, встановлених законом (ст. ст. 126, 129 Конституції України).

Згідно із зазначеними положеннями Конституції України рішення судді і відповідно до цього дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя (пов`язані з підготовкою, розглядом справ в судових інстанціях, перевіркою справ в апеляційному і касаційному порядку, звернення рішення до виконання, тощо) можуть оскаржуватися в чинному в даний час порядку.

Як зазначив Конституційний суд України в своєму рішенні від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 судоустрій і судочинство визначаються виключно законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

У п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» зазначено наступне. Так, відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони нескасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Таким чином, незгода заявника з процесуальними діями головуючого не є підставою для відводу.

При цьому, посилання заявника на те, що суд поспішав ухвалити заочне Рішення на користь позивача та досить швидко виготовив текст вступної та резолютивної частини заочного Рішення суду від 01.04.2021 року є надуманими, адже дана справа має типовий характер, будь-яких складнощів під час її розгляду не виникло, у зв`язку із чим, після вчинення формальних дій щодо внесення у шаблон вступної та резолютивної частини заочного Рішення суду від 01.04.2021 року деяких відомостей та роздруківки зазначено документу, суддя мав змогу оголосити його.

Статтею 1 Кодексу суддівської етики установлено, що суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

Відповідно до статті 3 цього Кодексу суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Згідно зі статтею 8 Кодексу суддівської етики суддя повинен здійснювати судочинство в межах та порядку, визначених процесуальним законом, і виявляти при цьому тактовність, ввічливість, витримку й повагу до учасників судового процесу та інших осіб.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з пунктом 50 Висновку № 3 (2002) КРЄС кожний окремий суддя повинен робити все можливе для підтримання судової незалежності на інституційному та особистому рівнях; судді повинні поводитися гідно при виконанні посадових обов`язків та в особистому житті; вони повинні виконувати свої обов`язки, не допускаючи проявів фаворитизму або дійсної чи видимої упередженості; судді повинні приймати свої рішення з урахуванням усіх моментів, важливих для застосування відповідних юридичних норм, та без урахування усіх питань, що не стосуються суті справи; вони повинні забезпечувати високий ступінь професійної компетентності.

Головуючим суддею не допускались порушення чи зловживання при розгляді справи, які б могли свідчити про його упередженість, очевидність майбутнього судового рішення.

Крім того, суд зазначає, що заявником у тексті заяви про відвід наведено образливі вислови щодо судді, секретаря судового засідання та інших учасників справи. Такі дії, на думку суду, виходять за межі критики та використані з метою надання особистих характеристик судді, секретарю судового засідання та іншим учасникам процесу задля їх образи, в зв`язку із чим, після процесуального вирішення заявленого відводу, підлягає вирішенню питання свідомого зловживання стороною своїми процесуальними правами.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відвід, так як обставини, на які посилається заявник, не передбачені статтею 36 ЦПК України в якості підстав для відводу судді.

Оскільки судовий розгляд даної справи не призначено, заява про відвід судді підлягає вирішенню іншим суддею, визначеним в порядку ст. 33 ЦПК України, а провадження у справі зупиненню до вирішення питання про відвід судді.

Керуючись ст. ст. 36, 40, 252, 253, 259 - 261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 відвід судді Гребенюка В.В. від розгляду цивільної справи №758/9625/20 за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення - визнати необґрунтованою;

Передати справу для вирішення відводу у відповідності до вимог ч. 3 ст. 40 та ч. 1 ст. 33 ЦПК України;

Провадження у справі - зупинити до вирішення заяви про відвід головуючого;

Копію ухвали надати сторонам;

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Гребенюк