Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1955/21
Номер провадження2/711/1623/21
РІШЕННЯ
13 липня 2021 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Кондрацької Н.М.
при секретарі Мелещенко О.В.,
адвокатів Кірса В.В., Подплєтьоний С.С.
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди,-
До Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди. У позові зазначається, що 20.09.2020 року близько 15 години 40 хвилин відповідач керуючи автомобілем Chevrolet Cruzt д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Пастерівська в м. Черкаси при виїзді на регульоване перехрестя з бульваром Шевченка, не надала перевагу в русі автомобілю Subaru Legacy д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі на зелений сигнал світлофора, та скоїла з ним зіткнення, чим порушила п.п. 10.4, 16.2 ПДР України, внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, зв`язку із чим позивачу було завдано матеріальної шкоди.
За даним фактом відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення від 20.09.2020 року серія ДПР № 282012 за ст. 124 КУпАП.
Постановою Придніпровського районного суду від 26.10.2020 року (справа № 711/6723/20), залишеної без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 15.01.2021 року відповідача було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 340,00 грн.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.
Відтак, з огляду на приписи ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини щодо факту та подій ДТП, а також винуватості відповідача у заподіянні шкоди встановлені рішеннями суду, що набрали законної сили (преюдиційний факт), а тому не підлягають доказуванню.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Відповідно до приписів частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
При цьому слід враховувати вимоги статей 1166,1187 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Правило відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки сформульоване у частині другій статті 1187 ЦК України. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суб`єктом права вимоги (потерпілим) у зазначеному зобов`язанні може бути будь-яка особа, якій заподіяно шкоду.
При цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Як вбачається із звіту № А10-62 від 29 жовтня 2020 року про оцінку автомобіля Subaru Legacy д.н.з. НОМЕР_2 , проведеної оцінювачем ФОП ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту автомобіля Subaru Legacy д.н.з. НОМЕР_2 становить 37 457,41 грн.. Коефіцієнт фізичного зносу складників автомобіля Subaru Legacy НОМЕР_2 складає 0,70. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ Subaru Legacy д.н.з. НОМЕР_2 складає 21 599,63 грн. в т.ч. ПДВ 20 % за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт ( вартість ремонтно-відновлювальних робіт - 5 840,00 грн. - ПДВ не нараховується; вартість матеріалів та складників - 15 759,63 грн. в т.ч. ПДВ 20 %.
Відповідальність Відповідача під час керування Chevrolet Cruzt д.н.з. НОМЕР_1 не була застрахована полісом обов`язкової цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до приписів п.п. а. п. 41.1. статті 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно- правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам ПУНКТУ 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Також, відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтями 28,29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з вілновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням ЗНОСУ, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691 цс 15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням ЗНОСУ деталей. що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Вказана правова позиція також викладача в постановах Верховного Суду від 03.02.2021 року справа № 592/8115/1, від 15 жовтня 2020року справа № 755/7666/19
В свою чергу, МТСБУ прийняло рішення про відшкодування позивачу шкоди в розмірі 18 973,02 грн., тобто в розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу, що складає (15 759,63 - ПДВ 20 %(2626,60) + (5 840, 00 без ПДВ) = 18 973,02 грн., що відповідає вищевказаним приписам законодавства та їх застосування Верховним Судом.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-69ІЦСІ5 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого Позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із Відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, що складає:
37 457,41 - 18 973,02-2626,60 = 15 857,79 грн., де
37 457,41 грн. вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу КТЗ;
18 973,02 грн. - сплачена сума страхового відшкодування МТСБУ ( з урахуванням фізичного зносу КТЗ);
2626,60 грн. сума ПДВ, яка підлягає сплаті страховиком після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування).
Відповідно до приписів ст.. 175 ЦПК України підтверджую, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Враховуючи, що відповідно до положень статті 274 ЦПК України вказана справа не віднесена до категорії, які мають розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження, враховуючи ціну позову, категорію справи, прошу розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу складає 5000,00 грн.
Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування.
На підставі викладеного, керуючись, ст. 15,16,22,23, 386,1166,1167, 1187,1194 ЦК України, ст. 4,175,177 ЦПК України просить Стягнути із ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 суму завданої майнової шкоди, в розмірі 15 857,79 грн. та судові витрати покласти на Відповідача.
Відповідач, використовуючи своє право, надіслав до суду відзив на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позовних вимог повність. Так, зазначає, що
Відповідно до Ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 квітня 2021 року (справа № 711/1955/21), відкрито спрощене провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , до мене, ОСОБА_3 , третя особа: МТСБУ, про стягнення шкоди.
Ознайомившись із положеннями викладеними в позовній заяві, вважає, що зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі, з огляду на наступне:
1) Щодо необґрунтованості вимоги позивача стягнення із винуватця дорожньо-транспортної пригоди грошового вирази коефіцієнти фізичного зноси складових частин пошкодженого транспортного засобу.
Відповідав до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стани речі,
що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоди, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується и випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 26 червня 2019 року у справі № 712/7242/ 16-ц, розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, тобто підставою покладення на особи, відповідальну за заподіяну шкоди, є те, що власник (володілець) ушкодженого майна Фактично поніс відповідні витрати або має їх понести для відновлення стану ушкодженого майна.
Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, спостерігається відсутність проведення потерпілою, в дорожньо-транспортній пригоді, стороною фактичного ремонту пошкодженого транспортного засобу SUBARU LEGACY, д.н.з. НОМЕР_2 . Докази про проведення такого ремонту стороною позивача не додаються. Дана обставина, додатково підтверджується, утриманням МТСБУ вирахуваного податку на додану вартість замінених запчастин, при перерахунку належного ОСОБА_2 страхового відшкодування (ст. 36 Закону України "Про обо`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Детально вивчивши положення, викладені в Постанові ВСУ від 27 березня 1992 року № 6, можна дійти до висновку, що однією із основних умов можливості компенсації зносу складових частин автомобіля являється замінна пошкоджених складових частин транспортного засобу (відновлення попереднього стану речі) на нові складові частини, не бувші до цього у використанні (нові вузли). Необхідність проведення фактичного ремонту пошкодженого автомобіля, перед пред`явленням вимоги винуватцю ДТП, спостерігається також у Постанові ВСУ від 02 грудня 2015 року у справі № б-691цс15.
В зв`язку із відсутністю документів, підтверджуючих документів проведення Фактичного ремонту пошкодженого транспортного засобу, зокрема, акту виконаних робіт та квитанції про сплату наданих послуг ремонту, виданих спеціалізованою станцією технічного обслуговування, вважаю, що позовна вимога, щодо стягнення із мене грошового виразу коефіцієнту Фізичного зносу складових частин транспортного засобу являється не доведеною та не піддягає до задоволення в повному обсязі.
Хотіла би зазначити, що відповідно до Постанови ВСУ від 27 березня 1992 року № 6, стягнення грошового виразу коефіцієнту фізичного зносу складових частин пошкодженого транспортного засобу можливе при відновленні попереднього стану речі. Необхідно зазначити, що транспортний засіб SUBARU LEGACY, д.н.з. НОМЕР_2 , є 1999 року випуску. Пошкоджені складові частини автомобіля, серед яких бризковик задній лівий, розширювач задній лівий та диск колеса задній лівий, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, використовувалися певний час (невідомий відповідачеві) та мали певну фізичну, функціональну та економічну зношеність.
Тобто, приймати за увагу вартість нових складових частин, в даному випадку, являється недоцільним, адже ринкова вартість таких запчастин, на момент настання ДТП, повинна бути розрахована із врахуванням вказаних типів зношеності.
Підсумовуючи вище викладене, вважає, що вимога стягнення грошового виразу коефіцієнту фізичного зносу пошкоджених складових частин транспортного засобу є недоведеною, та не підлягає задоволенню в повному обсязі.
Щодо визнання, наданого позивачем Звіту № А10-62. як неналежного та недопустимого доказу по даній цивільній справі..
Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміри збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілим також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.
Вважає, що поданий позивачем звіт, хоча й використовувався МТСБУ як основа розрахунку шкоди нанесеної власнику транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_2 , але не може сприйматися судом, як належний та допустимий доказ, зважаючи на наступне:
- відповідно до розділу "Загальні положення" Звіту вказано, що "...Звіт про оцінку містить професійну думку оцінювача щодо імовірної (ринкової) вартості об`єкта...
...Проведений аналіз, міркування та висновки обмежуються лише викладеними припущеннями й обмежувальними умовами і представляють власне професійне судження оцінювача...".
Даний розділ Звіту свідчить про те, що висновок експерта щодо розміру матеріального збитку, є нічим інакшим ніж припущенням (виключно професійною думкою останнього), а реальні витрати, спрямовані на ремонт пошкодженого транспортного засобу можуть бути як більшими, за даний висновок, так і меншими від нього:
- слід зазначити про те, що відповідача не було належним чином повідомлено, про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу оцінювачем, про що свідчить відсутність її підпису в дефектній відомості N А10-62 огляду транспортного засобу від 09 жовтня 2020 року. Відповідно до електронного повідомлення № 000004 (копія наявна в матеріалах справи) повідомлення про огляд надійшло мені 09 жовтня 2020 року о 15:26 год., коли огляд відбувався 09 жовтня 2020 року о 15:00 год.
В зв`язку із цим, у відповідача відсутні підстави, вважати, проведення огляду пошкодженого транспортного засобу відповідним чинному законодавству України, а перелік вказаних пошкоджень таким, який не відповідає дійсності.
Відповідно до пункту 7.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Вартість КТЗ, яка наведена в іноземній валюті, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ на дати оцінки. Відповідно до змісту Звіту дата оцінки - 29 жовтня 2021 року. Відповідно до інформації вказаної на офіційному сайті Національного банку України, курс гривні до Євро, станом на 29.10.2021 року, складає 33,1744 (копії "print screen" з офіційного сайту НБУ та витяг із даного сайту додаються). В той же час, ОСОБА_5 , при розрахунках використано курс гривні до Євро, який складає 33,3935.
Дана обставина суттєво впливає на правильність наведених оцінювачем розрахунків, спростовує їх правильність, та доводить позицію позивача щодо недопустимості прийняття Звіту № А10-62, як належний доказ по даній цивільній справі.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених иим Кодексам.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, зважаючи на вище викладене, наданий позивачем, в якості доказу, звіт № А10-62 від 29.10.2020 року, складеного СОД ФОП " ОСОБА_4 » необхідно вважати неналежним та недопустимим, а розмір матеріальної шкоди - недоведеним.
Необхідно також зазначити про те, що даний Звіт, також, не є судовою експертизою, в силу вимог ЦПК України, а саме:
Відповідно до ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені и результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавствам.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Висновок експерта може бити підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали сиди про призначення експертизи.
У висновки експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а и випадки призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмови без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизи и справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання и сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із иих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Відповідно до ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до сиди висновок експерта, складений на його замовлення.
У висновки експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальна відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизи на підставі ухвали сиди.
Стороною позивача, не було виконано жодної із вказаних дій, а тому даний Звіт не можливо вважати висновком експерта, а повинен сприйматися як письмовий доказ, доцільність якого визначається суддею безпосередньо.
Сторона позивача зазначає, що орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу, складає 7 000 грн. 00 коп.
Відповідно до наданої відповіді на відзив представник позивача зазначає, що у своєму відзиві Відповідач вважає, що відсутні правові підстави покладати на неї обов`язок з відшкодування завданої шкоди у вигляді вартості коефіцієнту фізичного зносу пошкоджених складових частин транспортного засобу, оскільки Позивачем не надано підтверджуючих документів щодо проведення ремонту транспортного засобу, в т.ч. по заміні пошкоджених деталей на нові. Також Відповідач вважає, що розмір збитків є недоведеним, а поданий звіт про оцінку не може вважатись належним та допустимим доказом
Натомість вказані доводи Відповідача є помилковими, не ґрунтуються на вимогах законодавства та спростовуються наступним.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Частиною 2 вказаної статті визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина 3 статті 22 ЦК України).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Поряд із цим, відповідно до приписів статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Статтями 28,29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей. що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Вказана правова позиція також викладена в постановах Верховного Суду від 03.02,2021 року справа № 592/8115/1, від 15 жовтня 2020 року справа № 755/7666/19.
Вказане свідчить про те, що якщо різниця між виплаченою Позивачу страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме : врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу, за таких обставин саме Відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити Позивачу таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як було зазначено позивачем, у Звіті № А10-62 від 29 жовтня 2020 року про оцінку автомобіля Subaru Legacy д.н.з. НОМЕР_2 , проведеної оцінювачем ФОП ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту автомобіля Subaru Legacy д.н.з. НОМЕР_2 становить 37 457,41 грн.. Коефіцієнт фізичного зносу складників автомобіля Subaru Legacy НОМЕР_2 складає 0,70. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ Subaru Legacy д.н.з. НОМЕР_2 складає 21 599,63 грн. в т.ч. ПДВ 20 % за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт ( вартість ремонтно- відновлювальних робіт - 5 840,00 грн. - ПДВ не нараховується; вартість матеріалів та складників - 15 759,63 грн. в т.ч. ПДВ 20 %.
В свою чергу, МТСБУ прийняло рішення про відшкодування позивачу шкоди в розмірі 18 973,02 грн., тобто в розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу, що складає (15 759,63 - ПДВ 20 %(2626,60) + (5 840, 00 без ПДВ) = 18 973,02 грн., що відповідає вищевказаним приписам законодавства та їх застосування Верховним Судом.
А тому, за таких обставин правильним є стягнення із Відповідача:
37 457,41 - 18 973,02 - 2626,60 = 15 857,79 грн., де
37 457,41 грн. вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу КТЗ;
18 973,02 грн. - сплачена сума страхового відшкодування МТСБУ ( з урахуванням фізичного зносу КТЗ);
2626,60 грн. сума ПДВ, яка підлягає сплаті Страховиком (МТСБУ) після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування).
При цьому доводи Відповідача, що відшкодуванню підлягають збитки лише після проведення фактичного ремонту транспортного засобу не грунтуються на вимогах законодавства та спростовується вищенаведеним. І хоча, Відповідач у своєму відзиві і посилається на певні правові висновки Верховного суду із аналогічних справ, натомість власні висновки з них робить помилкові.
З приводу заперечень Відповідача щодо належності та допустимості Звіту про оцінку, слід зазначити наступне.
В обґрунтування заподіяних пошкоджень транспортного засобу та розміру збитків Позивачем подано до суду Звіт № А10-62 від 29 жовтня 2020 року про оцінку автомобіля Subaru Legacy д.н.з. НОМЕР_2 , проведеної оцінювачем ФОП ОСОБА_4 .
Як зазначено у вказаному звіті, його було проведено відповідно до Методтики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Накеазом Мінюсту та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092.
Вказана методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо- будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту та застосовується всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. ( п.1.2.-1.3 Методики).
Вказана методика застосовується зокрема із метою д) визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; е) визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ; є) визначення вартості КТЗ для розв`язання майнових суперечок (п. 1.4. Методики).
Як визначено в п. 4.3. Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта.
Посилання Відповідача на порушення оцінювачем п. 7.2. Методики, шляхом визначення невірного курсу валюти (євро) по відношенню до гривні під час проведення оцінки є помилковими.
Відповідно до п. 7.2. Методики основним підходом, який використовується для оцінки КТЗ, є порівняльний підхід. Згідно з ним визначення вартості КТЗ на території України проводиться на підставі їх цін продажу та поточних цін пропозиції до продажу, які зазначені у вітчизняних довідниках. Зазначені ціни є статистично усередненими ціновими даними КТЗ, які були відчужені в Україні згідно з умовами, що відповідають змісту і поняттю "ринкова вартість".
Використання зарубіжної довідкової літератури допускається у разі відсутності потрібної інформації у вітчизняних довідниках. Вартість КТЗ, яка наведена в іноземній валюті, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ на дату оцінки.
Як вбачається із звіту вартість пошкодженого КТЗ встановлювалась оцінювачем за порівняльним методом відповідно до даних вітчизняних довідників (Бюлетень Автотоварознавця № 14 серпень 2020 року) та визначалась в національній валюті - гривні, і становила 136 350 грн., а тому доводи відповідача щодо застосування оцінювачем невірного валютного курсу є помилковими, та є такими, що взагалі не пов`язані із визначенням оцінювачем розміру вартості завданого збитку ( відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ), оскільки визначення ринкової вартості КТЗ пов`язано лише із встановленням економічної доцільності /недоцільності відновлювального ремонту, в інакшому випадку КТЗ вважається фізично знищеним (ЗО ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Крім цього, слід зазначити, як вбачається із Звіту оцінювача, курс перерахунку євро на гривні застосовувався оцінювачем лише щодо вартості запасних частин за цінами виробників, які діяли станом на 12.10.2020 року. За офіційним курсом НБУ Євро до гривні 12.10.2020 року складав 33.3935 грн., що і було відображено у Звіті. Тому відповідні доводи Відповідача про невідповідність застосованого курсу оцінювачем є також помилковими.
Також, безпідставними є доводи Відповідача, що проведення огляду пошкодженого КТЗ не відповідає чинному законодавству, оскільки Відповідач не був присутній при огляді.
Відповідно до п. 5.2. Методики у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.
У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.
Як вбачається із поданих доказів, Відповідачу, за його адресою: АДРЕСА_1 була направлена телеграма 07.10.2020 року про необхідність з`явлення на огляд КТЗ на 15-00 год. 09.10.2020 року, що підтверджується і самим Відповідачем. Натоімсть останній на огляд не з`явився, про що зазначено оцінювачем в Акті, та що не є перешкодою для не проведення огляду. Крім цього, Відповідач посилається на те, що дане повідомлення він отримав 09.10.2020 року об 15 год. 26 хв. (докази не надає). Натомість обґрунтовуючи дану обставину Відповідач не зазначає про обставини та не надає доказів того, що він після отримання повідомлення зв`язувався із Позивачем або оцінювачем щодо його бажання прибути на огляд КТЗ або пропозицією перенести такий огляд на інший час або дату. Також Відповідач не надає доказів того, що ним з 09.10.2020 року та по даний час вживались заходи щодо звернення до оцінювача щодо ознайомлення із результатами огляду.
Вказане підтверджує правомірність дій оцінювача під час проведення огляду та його відповідність вимогам Методики.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та відповідь на відзив у повному обсязі. Зауважив, що докази щодо неотримання повідомлення про проведення огляду відсутні. Крім цього, відповідач не відшкодувала шкоди, а оскільки вона є винною особою у ДТП, то з неї повинна бути стягнута різниця.
Представники відповідача заперечували щодо задоволення вимог, просили у позові відмовити. Пояснили, що розмір матеріальної шкоди є недоведеним. Вважають, що звіт спеціаліста є недопустимим доказом, оскільки це не є висновок експерта.
Заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного
Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Судом встановлено, що 20.09.2020 року близько 15 години 40 хвилин ОСОБА_3 керуючи автомобілем Chevrolet Cruzt д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Пастерівська в м. Черкаси при виїзді на регульоване перехрестя з бульваром Шевченка, не надала перевагу в русі автомобілю Subaru Legacy д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі на зелений сигнал світлофора, та скоїла з ним зіткнення, чим порушила п.п. 10.4, 16.2 ПДР України, внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, зв`язку із чим позивачу було завдано матеріальної шкоди.
Постановою Придніпровського районного суду від 26.10.2020 року (справа № 711/6723/20), залишеної без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 15.01.2021 року відповідача ОСОБА_3 було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 340,00 грн.
Згідно ч. 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.
Таким чином шкода, завдана позивачу внаслідок ДТП, має бути відшкодована відповідачем.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).
Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту.
Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: - вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість; - сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ за умови що вартість ремонту менша вартості ТЗ.
Згідно вказаного Звіту визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля Subaru Legacy д.н.з. НОМЕР_2 становить 37 457,41 грн.. Коефіцієнт фізичного зносу складників автомобіля Subaru Legacy НОМЕР_2 складає 0,70. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ Subaru Legacy д.н.з. НОМЕР_2 складає 21 599,63 грн. в т.ч. ПДВ 20 % за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт ( вартість ремонтно-відновлювальних робіт - 5 840,00 грн. - ПДВ не нараховується; вартість матеріалів та складників - 15 759,63 грн. в т.ч. ПДВ 20 %.
Клопотання про проведення жодної із судових експертиз для визначення іншим шляхом розміру матеріального збитку до суду не надходили, учасниками процесу ініційовано не було.
Не заслуговує на увагу посилання представників відповідача про те, що відповідача не було повідомлено про проведення огляду ТЗ. Так, позивачем надано копію електронного повідомлення від 07.10.2020 про те, що ОСОБА_3 повідомляється про проведення огляду Субару, пошкодженого внаслідок ДТП.
Відповідно до п. 11 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи.
Відповідальність ОСОБА_3 під час керування транспортним засобом Chevrolet Cruzt д.н.з. НОМЕР_1 не була застрахована полісом обов`язкової цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до приписів п.п. а. п. 41.1. статті 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно- правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Також, відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтями 28,29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням ЗНОСУ, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до листа від 10.03.2021 МТСБУ інформували ОСОБА_2 про те, що було прийнято рішення про відшкодування позивачу шкоди в розмірі 18 973,02 грн.
Отже, з моменту, коли сталася ДТП у позивача виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди.
Аналогічні правові позиції висловлені колегіями суддів Верховного Суду України у постановах від 11.11.2015 року по справі №6-309цс15 та від 14.09.2016 року по справі №6-725цс16, відповідно до яких зазначено, що право вимоги як до безпосереднього заподіювача шкоди виникає з моменту, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача і йому завдано шкоди.
Проаналізувавши встановлені у справі обставини відповідно до наведених правових норм, з урахуванням того, що стороною відповідача не надано жодних доказів на спростування розміру завданої позивачу майнової шкоди, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Враховуючи те, що обставини, на які посилалась сторона позивача у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а стороною відповідача не надано жодних доказів на підтвердження підстав своїх заперечень, суд приходить до переконання про можливість задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 908 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 131, 141, 247, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України; Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди - задоволити.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом п`яти робочих днів.

Головуючий: Н. М. Кондрацька