Справа № 758/5661/21
У Х В А Л А

07 липня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Якимець О. І.,

за участю секретаря судових засідань Гайдай К. В.,

учасники справи не повідомлялись,

розглянувши заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Невечері К.П. про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

до Подільського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення збитків та моральної шкоди.

Ухвалою суду від 06.05.2021 у справі №758/5661/21 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 02 липня 2021 року о 12 год. 00 хв.

На адресу суду від представника позивачів надійшла заява про забезпечення позову, у якому просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на автотранспортний засіб марки DOODGE, модель -NEON 2.1.0, дата реєстрації 15.01.2016 р., а також заборони суб`єктам державної реєстрації, реєстраторам прав на рухоме майно та їх обтяжень, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на рухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в заклад, будь-якого іншого обтяження стосовно вказаного траснпортного засобу, що належить на праві власності відповідачу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 .

Обгрунтовуючи подану заяву, посилається на те, що між позивачами, як замовниками та відповідачем, як виконавцем, було укладено договір надання послуг № 01042019-1 від 24 липня 2019 року. За змістом окремих пунктів цього договору, відповідач взяв на себе зобов`язання надати послуги щодо створення (розробки) програмного продукту (веб-сайту), а також інші роботи та/або послуги за домовленістю сторін, а позивачі у свою чергу здійснити оплату за виконані роботи. Однак, відповідачем не було виконано роботи зі створення програмного продукту, передбачені договором, результати не були передані. В свою чергу, позивачами було дотримано всіх умов договору, останні в обумовлені договором строки здійснювали оплату робіт, будь-яких претензій зі сторони відповідача не надходило. Збитки позивачів у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань становлять 452432,00 грн. Враховуючи, що відповідач ухилявся від виконання своїх зобов`язань за договором, наявність збитків в сумі 452 432,00 грн, відсутність жодної відповіді на звернення та претензії щодо врегулювання спору, вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у цій справі. Зазначає, що такий вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно є співмірним, відповідає позовним вимогам та обставина справи.

Заяву про забезпечення позову подано до суду з дотриманням порядку, встановленого ч.1 ст.152 ЦПК України.

В порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк.

З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання вжиття заходів забезпечення заяви сторони не викликались.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Так, ч.1 ст.151 ЦПК України встановлені вимоги до змісту заяви про забезпечення позову, серед яких: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник: пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З огляду на вищевикладене, заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення, оскільки матеріали заяви не містять достатньо обґрунтованих для забезпечення позову доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заявленого виду забезпечення позову, зокрема, заявником не зазначено про існування жодних обставин, які б підтверджували опосередковано або безпосередньо намагання сторони уникнути виконання рішення в даній справі.

Аргументи позивача з приводу існування обставин утруднення або невиконання рішення суду у цій справі, зводяться до того, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором укладеним між сторонами щодо надання послуг створення (розробки) програмного продукту (веб-сайту), та не відшкодував позивачам збитків у сумі 452 432, 00 грн, які сплачені останніми за договором про надання послуг.

Суд зазначає, що визначена заявником зазначена обставина не може розглядатись в контексті обставини, яка істотно ускладнює чи унеможливлює ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернувся до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що заявником при зверненні з заявою про забезпечення позову не обґрунтовано існування обставин, які б утруднили або зробили неможливим виконання рішення у даній справі, а відтак і наявність зв`язку між визначеними заходами забезпечення і предметом позовної вимоги, а тому у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Невечері К.П. про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 07 липня 2021 року.

Суддя О.І. Якимець