Провадження 2/554/423/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

22 липня 2021 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.В.,

при секретарі судового засідання Колесніченко О.П.

за участі позивача ОСОБА_1

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Департамент з питань реєстрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири серія ВМР №962027 від 06.04.2010 року. Згідно довідки від 04.12.2020 року №290 виданої Житловим кооперативом «Нафтовик» в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано 4 особи: дружина власника ОСОБА_2 , дочка власника ОСОБА_5 , син власника ОСОБА_5 , брат власника ОСОБА_4 . ОСОБА_4 зареєстрований в кв. АДРЕСА_1 , але з часу реєстрації з 21.03.2018 року не проживав та не проживає, про що складено Акт про не проживання особи за місцем реєстрації від 22.10.2019 року та 07.12.2020 року сусідами ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , який засвідчений представником обслуговуючої організації, а саме бухгалтером ЖК «Нафтовик» Петрушечкіною Т.О. Відповідач не проживає у вказаній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не приймає участі в утриманні житла, не приймає участі у спільному побуті, особистих речей в квартирі не має. Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою обтяжує сплату комунальних послуг, оскільки деякі з них нараховуються по кількості зареєстрованих осіб, викликають труднощі в оформленні субсидії., унеможливлює розпорядження нележною на праві власності квартирою. В добровільному порядку відповідач з реєстраційного обліку не знімається, тому звернувся до суду з позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовну заяву підтримав та просив задовільнити.

Відповідач ОСОБА_4 повторно у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив.

Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердили факт непроживання відповідача в квартирі АДРЕСА_1

Представник третьої особи, в судове засідання не зявився, причини неявки суд не повідомив.

Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири серія ВМР №962027 від 06.04.2010 року.

Згідно довідки від 04.12.2020 року №290 виданої Житловим кооперативом «Нафтовик» в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано 4 особи: дружина власника ОСОБА_2 , дочка власника ОСОБА_5 , син власника ОСОБА_5 , брат власника ОСОБА_4 . ОСОБА_4 зареєстрований в кв. АДРЕСА_1 .

Відповідно до Акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 22.10.2019 року та 07.12.2020 року складеного сусідами ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , який засвідчений представником обслуговуючої організації, а саме бухгалтером ЖК «Нафтовик» Петрушечкіною Т.О., підтверджено факт не проживання ОСОБА_4 за вказаною адресою.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що слідує зі змісту ст. 391 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Конституцією України у ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника, місце його реєстрації та місце знаходження майна. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Оскільки ОСОБА_4 за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 21.03.2018, власних речей не зберігає, що підтверджено зібраними по справі доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1, п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи, що позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у сумі 908 грн. (а.с.1).

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.150 ЖК України, ст. 16, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.12, 81, 133,137,141, 223, 229, 247, 263,265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Департамент з питань реєстрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 908 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер облікової картки платників податків невідомий.

Третя особа: Департамент з питань реєстрації: місце знаходження: м.Полтава,вул.Соборності, 36, .

Суддя Н.В.Тімошенко