УХВАЛА

28 липня 2021 року

м. Київ

справа №758/2979/18

провадження № 61-11889ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Черняк Юлії Валеріївні, Воробйової Ірини Анатоліївни, Лідовця Руслана Анатолійовича від участі у розгляді цивільної справи за позовами ОСОБА_1 до держави Україна, в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року та від 07 червня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2021 року ОСОБА_1 надіслала касаційну скаргу на ухвали Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року та від 07 червня 2021 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 16 липня 2021 року справу призначено судді-доповідачу Черняк Ю. В., визначено суддів які входять до складу колегії: Воробйову І. А., Лідовця Р. А.

23 липня 2021 року судом отримано заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Черняк Ю. В., Воробйової І. А., Лідовця Р. А., в обґрунтування якої заявник посилається на те, що касаційну скаргу призначено судді-доповідачу Черняк Ю. В. з порушенням пунктів 2.3.44, 2.3.46 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого наказом ДСАУ від 20 квітня 2015 року №45, оскільки саме в цьому складі колегія суддів постановила ухвалу від 12 травня 2021 року про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача у цій справі. На підставі наведеного ОСОБА_1 вважає, що справа призначається до розгляду тій самій колегії суддів, на підставі чого заявляє відвід вищевказаному складу колегії суддів.

Ухвалою Верховного Суду від 27 липня 2021 року заяву про відвід визнано необґрунтованою та в порядку, визначеному частиною першою статті 33 ЦПК України, передано для розгляду іншому судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 27 липня 2021 року справу призначено судді-доповідачу Каларашу А. А.

Вивчивши подану заяву, матеріали провадження, Верховний Суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про відвід слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року).

Верховний Суд, оцінюючи наявність обґрунтованих підстав для відводу щодо суб`єктивного критерію, дійшов переконання про відсутність підстав стверджувати, що суддя-доповідач Черняк Ю. В. та судді-учасники колегії Воробйова І. А. та Лідовець Р. А. мають особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Проте, таких доказів не надано.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Так підставою для заявленого відводу стали сумніви ОСОБА_1 щодо законності розподілу справи між суддями, в зв`язку з чим слід надати аналіз власне процедурі автоматизованого розподілу справи між суддями.

Рішенням Ради Суддів України від 02 квітня 2015 року (зі змінами) затверджено Положення про автоматизовану систему документообігу суду (далі - Положення), розділом 2.3 якого визначено порядок розподілу справи між суддями.

Так відповідно до пунктів 2.3.4.-2.3.5. Положення автоматизований розподіл судових справ здійснюється в автоматизованій системі за такими правилами:

1. із загального списку суддів визначаються судді, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу;

2. для суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу, здійснюється розрахунок коефіцієнтів навантаження;

3. із числа суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу з урахуванням визначених автоматизованою системою коефіцієнтів навантаження здійснюється визначення судді для розгляду конкретної судової справи за принципом випадковості.

Визначення суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу, здійснюється згідно з вимогами підпункту 2.3.3 пункту 2.3 цього Положення, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, а також з урахуванням дотримання правил поєднання судових справ.

За змістом пункту 2.3.3. Положення не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, що надійшли: за два місяці до закінчення повноважень судді; за чотирнадцять днів, якщо інше не встановлено зборами суддів відповідного суду, до початку відпустки (якщо її тривалість становить не менше чотирнадцяти календарних днів); за три робочих дні до початку відпустки, якщо її тривалість становить менше чотирнадцяти календарних днів; у період відпустки судді; за один робочий день до відрядження (за три робочі дні - якщо тривалість відрядження становить більше семи календарних днів) та в дні перебування судді у відрядженні; під час тимчасової непрацездатності судді; за один робочий день до направлення судді на навчання, підвищення кваліфікації, для участі у семінарських заняттях, діяльності органів суддівського самоврядування, Вищої ради юстиції тощо без відбуття у відрядження (за наявності наказу голови суду); у дні перебування судді на навчанні, підвищенні кваліфікації, участі у семінарських заняттях, діяльності органів суддівського самоврядування, Вищої ради юстиції тощо без відбуття у відрядження (за наявності наказу голови суду); у разі призначення судді членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України - з моменту прийняття рішення про призначення; в інших передбачених законом випадках, у яких суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.

Вищевказаними пунктами Положення визначається загальний порядок автоматизованого розподілу судової справи між суддями з врахуванням переліку вимог, за яких справа не може бути розподілена на конкретного суддю.

До інших передбачених законом випадків, в яких суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ, належить недопустимість повторної участі судді в розгляді справі.

Статтею 37 ЦПК України передбачено перелік обставин, за яких є недопустимою повторна участь судді в розгляді справи. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

З матеріалів касаційного провадження а також з інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2020 року у складі судді Мальцева Д. О. було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 . Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, яку ухвалою Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року, постановленою суддею Волошиною В. М., було повернуто скаржнику. Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у складі колегії суддів Шиповича В. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 березня 2021 року у складі колегії суддів Невідомої Т. О., Гаращенка Д. Р., Пікуль А. А. рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2020 року скасовано, увалено нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 3000 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року, постановленою суддею Невідомою Т. О., повернуто заяву представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2021 року у складі колегії суддів Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Київського апеляційного суду від 19 березня 2021 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 червня 2021 року, постановленою суддею Невідомою Т. О., заяву ОСОБА_1 про ухвалення у справі додаткового рішення залишено без задоволення.

16 липня 2021 року Верховним Судом отримано касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 07 червня 2021 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 липня 2021 року справу призначено судді-доповідачу Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), суддям-учасникам колегії Воробйовій І. А., Лідовцю Р. А.

З вищенаведеного вбачається відсутність порушень у автоматизованому розподілі справи, оскільки судом під час розподілу справи було дотримано вимоги пункту 2.3.3. Положення та вимоги статті 37 ЦПК України.

Щодо посилань заявника на те, що справу повторно розглядає одна і та ж колегія суддів, суд зазначає наступне.

За змістом пункту 2.3.11. Положення якщо розгляд справи здійснюється колегіально, склад колегії суддів визначається автоматизованою системою. Збори суддів можуть визначити склади постійно-діючих колегій суддів.

Відповідно до пунктів 4.2.1., 4.2.2. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року №8 (зі змінами, унесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду від 16 листопада 2018 року №10 від 24 травня 2019 року №7), які опубліковані у встановленому законом порядку та перебувають у загальному доступі, збори суддів Касаційного цивільного суду визначають: персональні склади постійних колегій суддів (із головуючими) та колегій у складі трьох суддів у межах постійних колегій суддів; резервних суддів строком на один рік у кількості не менше двох суддів із числа суддів іншої постійної колегії суддів цієї самої судової палати, затвердженої зборами суддів; колегія у складі трьох суддів, у тому числі для попереднього розгляду справи, формується із суддів відповідного складу постійної колегії суддів, визначеної зборами суддів, до якої входить визначений АСДС суддя-доповідач.

Вищенаведені засади дають підстави для висновку, що ключове значення під час автоматизованого розподілу справи між суддями має призначення справи саме конкретному судді-доповідачу.

Таким чином, касаційна скарга ОСОБА_1 була призначена до розгляду судді-доповідачу Черняк Ю. В. в дотримання передбаченого пунктом 1.3.1. Положення об`єктивного та неупередженого розподілу судових справ між суддями з додержанням принципів випадковості. Натомість, ухвалу Верховного Суду 12 травня 2021 року було постановлено за участі судді Черняк Ю. В. як члена постійно діючої колегії суддів, проте, касаційну скаргу, за результатами розгляду якої було постановлено вказану ухвалу, було призначено в дотримання принципів випадковості саме судді-доповідачу Вороб`йовій І. А.

Доводи заявника щодо порушення пунктів 2.3.44, 2.3.46 Положення під час автоматизованого розподілу судової справи між суддями суд відхиляє, виходячи з такого.

Пунктом 2.3.44 Положення визначено виключний перелік випадків, за яких документи передаються раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу).

Пунктом 2.3.46 Положення передбачено у разі надходження апеляційних (касаційних) скарг, які подані в рамках однієї справи, але на різні судові рішення, такі скарги передаються раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) , якщо провадження не закінчено.

Таким чином, вищевказаними пунктами вирішується питання про передання документів у судових справах раніше визначеному судді-доповідачу у справі, натомість, справа № 758/2979/18 за позовом ОСОБА_1 до держави Україна, в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення моральної шкоди для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 була призначена судді-доповідачу Черняк Ю. В. лише протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 16 липня 2021 року.

Аналогічною є ситуація щодо суддів-учасників колегії Воробйової І. А. та Лідовця Р. А.

Справа протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 26 квітня 2021 року призначалася судді-доповідачу Воробйовій І. А. для розгляду касаційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Київського апеляційного суду від 19 березня 2021 року. Натомість, касаційну скаргу ОСОБА_1 призначено для розгляду іншому судді-доповідачу.

Судді Лідовцю Р. А. справа жодного разу не призначалася як судді доповідачу для розгляду.

Крім того, підстав для відводу колегії суддів, передбачених статтею 36 ЦПК України судом також встановлено не було.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність фактів, які можна встановити та які ставлять під сумнів неупередженість судді відповідно і до об`єктивного критерію.

За таких обставин передбачені законом підстави для відводу суддів відсутні, а тому заява ОСОБА_1 про відвід суддів Черняк Ю. В., Воробйової І. А. та Лідовця Р. А. не підлягає задоволенню, оскільки її доводи не підтверджуються вимогами законодавства.

У такому висновку Верховний Суд керується тим, що необґрунтоване усунення суддів від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді. Проте у цій справі всі доводи заявника носять характер непідтверджених припущень, які не знайшли свого об`єктивного обґрунтування, що могли б бути добросовісно сприйняті та оцінені судом.

Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Черняк Юлії Валеріївні, Воробйової Ірини Анатоліївни, Лідовця Руслана Анатолійовича.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш