Дата документу 20.07.2021 Справа № 330/1672/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 330/1672/20 Головуючий у 1 інстанції: Нестеренко Т.В.
№ 22-ц/807/2065/21 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Якимівського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2021 року по справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , старший державний виконавець Якимівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Ільїчова Вікторія Геннадіївна, начальник Якимівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Федосєєв Віктор Валентинович про скасування постанови про накладення арешту та зобов`язання вчинити певні дії, скасування постанови про результати перевірки виконавчого провадження по справі №2/330/385/2020,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Якимівського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2021 року у задоволенні скарги відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким скаргу задовольнити повністю.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що в провадженні старшого державного виконавця Якимівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_3 , перебувало виконавче провадження № 62842437 про примусове виконання ухвали Якимівського районного суду Запорізької області № 2/330/385/20 від 07.08.2020 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

20.08.2020 року були проведені виконавчі дії щодо виконання ухвали Якимівського районного суду Запорізької області № 2/330/385/20 від 07.08.2020 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Згідно з актом держаного виконавця від 20.08.2020 року, який заявником було отримано 25.08.2020 року встановлено, що при виході державного виконавця за адресою АДРЕСА_1 , з метою забезпечення позову шляхом накладення арешту нерухомого майна, встановлено, що вказана у виконавчому документі частина майна відсутня.

Постановою старшого державного виконавця Якимівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_3 , про опис та арешт майна (коштів) боржника від 20.08.2020 року на виконання ухвали Якимівського районного суду Запорізької області від 07.08.2020 року було описано та накладено арешт на наступне майно: 3 тюнери до телевізора Тіgег 4060 сх, 3 тюнери до телевізора Euro Sky Es 40503, 4 кондиціонерів СООРЕR and HUNTER, 2 кондиціонера ЕWТ G-09269, 2 холодильника «Іndesit», 3 холодильника «Днепр», 7 металевих гойдалок, 8 двоспальних ліжок з ДСП, бак пластиковий на 300 літрів.

02.09.2020 року заявником була направлена скарга на дії державного виконавця Якимівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_3 , при проведені виконавчих дій по виконанню ухвали Якимівського районного суду Запорізької області № 2/330/385/20 від 07.08.2020 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, якою просив він скасувати постанову про накладення арешту та акт опису майна від 20.08.2020 року, як незаконні. 17.09.2020 року від старшого державного виконавця Якимівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_3 , заявник отримав постанову про результати перевірки виконавчого провадження від 14.09.2020 року, відповідно до якої дії старшого державного виконавця Якимівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_3 визнано такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язано старшого державного виконавця Ільїчової В.Г. не допускати порушень вимог Інструкції з організації з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року.

Заявник вважав, що постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника від 20.08.2020 року та акт державного виконавця від 20.08.2020 року, а також постанова про результати перевірки виконавчого провадження від 14.09.2020 року є незаконними, оскільки їх постановлено з порушенням вимог ЗУ «Про виконавче провадження», а також Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, а тому вони підлягають скасуванню оскільки держаний виконавець позбавила його можливості брати участь у вчиненні виконавчих дій, не повідомила його належним чином про час та дату проведення виконавчих дій, та не роз`яснила право бути присутнім під час проведення виконавчої дії, а також не надіслала йому постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.08.2020 року, що є грубим порушенням ч. 2 ст. 18, ч. 2 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як зазначав скаржник, вказані обставини позбавили його можливості бути присутнім при проведені опису та арешту спільного сумісного майна подружжя, а також можливості надати свої заперечення щодо достовірності фактів зазначених в оскаржуваній постанові та акті.

Заявник скарги посилається і на інші порушення, нібито допущені виконавчою службою.

При вирішенні питання про обґрунтованість скарги та правомірність дій державного виконавця, суд першої інстанції врахував наступне.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

судом першої інстанції було встановлено, що ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 07.08.2020 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони вчиняти певні дії у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

18.08.2020 року старшим державним виконавцем Якимівського районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)за заявою ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню ухвали Якимівського районного суду Запорізької області №2/330/385/2020 від 07.08.2020 року. Дана постанова була направлена сторонам виконавчого провадження, відповідно до наявних у матеріалах виконавчого провадження супровідного листа №23855 від 18.08.2020 року.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Крім того, частиною першою ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Суд першої інстанції не знайшов підстав для визнання дій державного виконавця такими, що суперечать закону з огляду на те, що державним виконавцем у встановленому законом порядку було повідомлено стягувача про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню ухвали Якимівського районного суду Запорізької області №2/330/385/2020 від 07.08.2020 року, стягувач особисто звертався із заявою про прийняття до виконання вказаної ухвали.

Надання частиною 1 Закону України «Про виконавче провадження» прав сторонам виконавчого провадження, зокрема, стягувача, брати участь у вчиненні виконавчих дій., не породжує обов`язку виконавця повідомляти сторони про намір здійснення ним виконавчої дії.

Враховуючи, що стягувач був належним чином повідомлений державним виконавцем про відкрите виконавче провадження, а нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку виконавця повідомляти стягувача про вчинення виконавчих дій, зокрема, щодо опису майна боржника, суд першої інстанції дійшов переконливого та мотивованого висновку про безпідставність тверджень заявника про порушення державним виконавцем його прав, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом першої інстанції було враховано, що виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем 20 серпня 2020 року в присутності двох понятих та боржника було складено акт державного виконавця, згідно якого було встановлено наявність частини майна боржника, яке було описано та на яке було накладено арешт. Крім того, згідно вказаного акту було встановлено відсутність частини майна, на яке повинно було бути накладено арешт згідно ухвали суду та належного боржнику ОСОБА_2 .

Із вказаним актом заявник не погоджується, посилаючись на те, що в акті, складеному 20 серпня 2020 року, всупереч вимогам чинного законодавства, у вступній частині акту не зазначено відомості про те чи була присутня при складанні вказаного акту боржник, так як відомості про її участь не зазначені у вступній частині акту, однак наявний її підпис.

Крім того, заявник посилається на те, що в кінці акту повинні бути зазначені відомості про кількість примірників актів та кому вони надаються. Також, як зазначає заявник, у оспорюваному акті відсутні відомості про «понятого № 2», однак наявний його підпис.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідно до п.8 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень акт є лише документом, що підтверджує певні встановлені факти та події, а тому не може бути предметом оскарження.

Погоджуючись з такими висновками суду першої інстанції, судова колегія враховує також, що заявником скарги не обґрунтовано посилання на те, що навіть у разі наявності деяких недоліків акту, вони потягли порушення прав стягувача або інших учасників виконавчого провадження.

Посиланням апелянта на те, що оскаржувана постанова не містить печатки у порушення п. 7 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міінстерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, суд першої інстанції також надав оцінку, яка на викликає сумнівів у обґрунтованості і відповідності фактичним обставинам справи.

За таких обставин судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Якимівського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 липня 2021 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков