Ульяновський районний суд Кіровоградської області
Справа № 402/421/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2021 р. Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої-судді Терновенко А. В.

при секретареві- Льошенкові О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Благовіщенське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Благовіщенської міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності, -

В С Т А Н О В И В:

До Ульяновського районного суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю звернулась ОСОБА_1 , яка в позові зазначила , що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 жителькою м. Благовіщенське Кіровоградської області спільно з її покійним чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за час їх спільного проживання, як подружжя було збудовано житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , яку згодом в 2015 році було перейменовано в «Прибережну», загальною площею 31,80 м.2, дана житлова будівля була збудована в 1968 році.

Підставою для початку будівництва даної будівлі стало рішення виконкомуУльяновского селищної ради депутатів трудящих Ульяновського району Кіровоградської області УРСР від 03.06.1967 року № 14, яким було надано право на будівництво її покійному чоловіку ОСОБА_2

15.08.1967 року на підставі акту було відведено в натурі земельну ділянку в користування її покійному чоловіку ОСОБА_2 загальною площею 700 м. розташованого в АДРЕСА_2 .

13.09.1968 року між виконкомом Ульяновської селищної ради депутатів трудящих Ульяновского району Кіровоградської області в особі голови виконкому Ульяновської селищної ради Горячковського І.А. та ОСОБА_2 було укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для індивідуального будівництва житлової будівлі на право особистої власності .

Після чого 13.09.1968 року її покійним чоловіком було отримано від виконавчого комітету Ульяновської селищної ради дозвіл на виконання робіт , яким гр. ОСОБА_2 на земельній ділянці АДРЕСА_3 на підставі рішення виконкому селищної ради №14 від 03.06.1967 року надано дозвіл на будівництво житлової будівлі розміром 10,0x8,0 м., сарай розміром 6,0x4,0 м., веранду , погріб , вбиральню , гараж 2,0 х 4,0 м.

Однак після завершення будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 її покійним чоловіком не було зареєстровано право власності на дану будівлю тобто до 04 червня 2011 року.

На її замовлення було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, Комунальним підприємством «Благовіщенське міжміське бюро технічної інвентаризації», інвентарна справа № 423, дата виготовлення 26.05.2021 року.

Підтвердженням того , що дане майно є спільною сумісною власністю та було набуте в шлюбі між нею та ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 видане 29.10.1952 року ЗАГС Ульяновського району Одеської області .

Після чого нею було укладено договір про проведення технічного обстеження з ФОП ОСОБА_3 .

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження житлового будинку (літ. «Аа,А1а1»), літня кухня (літ. «Бббі»), сарай (літ. «В») по АДРЕСА_4 який було виконано ФОП ОСОБА_3 від 02 червня 2021 року , який підтверджує його відповідність нормам ДБН та можливості його безпечної експлуатації.

Вона, як співвласник даної будівлі вирішила її зареєструвати на своє ім`я, після смерті чоловіка, однак при зверненні до відповідних органів реєстрації їй було відмовлено у зв`язку з тим, що в неї відсутні правовстановлюючі документи на дану житлову будівлю.

Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998 року. Саме з цього дня -набрала чинності інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та читлової політики від 9.06.98 №121.

Таким чином, права, набуті (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.1998 року без державної реєстрації, можна вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку. В листі Державної реєстраційної служби від 12.03.2013 року №95-06-15-13 Щодо державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на -нерухоме майно, збудоване до 1992 року» визначено, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом сб`єкта, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Просить суд визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності за набувальною давністю на житловий будинок:(літ. Аа; А1а1) - загальною площею -31,80 м2, житлова площа 14,70 м2, допоміжна площа - 17,10 м2;господарські будівлі та споруди: літня кухня (літ.Бб,б1), сарай ( літ. «В»), що розташовані по АДРЕСА_4 .

Судові витрати залишити за позивачкою.

Позивач в судове засідання не з"явилася. Про день слухання справи була повідомлена. Подала до суду заяву в якій просить позов задовольнити.

Представник відповідача Ульяновської міської ради в судове засідання не з"явився. Про день слухання справи повідомлений в установленому законом порядку.Подав до суду заяву в якій позов визнав.

За таких обставин, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З досліджених у справі доказів встановлені такі обставини та визначені такі правовідносини сторін, що з них випливають:виникнення права власності у ОСОБА_2 регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року,Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N9 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5.Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР , затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті1 8 лютого 2002 року за № 157/6445 із змінами.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної зеєстрації до часу набрання чинності ЦК та Закону України від 01 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв`язку з чим я позбавлена можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на даний житловий будинок.

Згідно з вимогами частин 1, 2статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашньою господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до змісту частин 1, 2, 3 статті 61 Сімейного кодексу України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної :еєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови).

З наведеного слідує, що вона більше 10 років відкрито, безперервно, вільноволодіє вищевказаним нерухомим майном, після того, як у 2011 році помер мій чоловік - ОСОБА_2 ,вона добросовісно ним заволоділа, а тому після більш 10 років такого володіння набула права власності за набувальною давністю на даний будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до ст. 15 ч. 1 ЦК України кожна особа має право на захист свого вільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; ч. 2 - кожна ссоба має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам -. вільного законодавства.

Згідно норм ст. 16 ч. 1 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за іахистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності -відбувається в порядку, визначеному законом.

Тож враховуючи ту обставину , що в інший спосіб вона своє право власності захистити не може.

15.08.1967 року на підставі акту було відведено в натурі земельну ділянку в користування її покійному чоловіку ОСОБА_2 загальною площею 700 м. розташованого в АДРЕСА_2 .(а.с.14)

Підставою для початку будівництва даної будівлі стало рішення виконкому Ульяновского селищної ради депутатів трудящих Ульяновського району Кіровоградської області УРСР від 03.06.1967 року № 14, яким було надано право на будівництво її покійному чоловіку ОСОБА_2 (а.с.13)

Таким чином, права, набуті (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.1998 року без державної реєстрації, можна вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку. В листі Державної реєстраційної служби від 12.03.2013 року №95-06-15-13 Щодо державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на -нерухоме майно, збудоване до 1992 року» визначено, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом сб`єкта, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

За таких умов, суд знаходить підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15,16, 344 ЦК України,та статтями 13,81,141,175,177, 263-265, 274 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Благовіщенської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності за набувальною давністю на житловий будинок:(літ. Аа; А1а1) - загальною площею -31,80 м2, житлова площа 14,70 м2, допоміжна площа - 17,10 м2;господарські будівлі та споруди: літня кухня (літ.Бб,б1), сарай ( літ. «В»), що розташовані по АДРЕСА_4 .

Судові витрати залишити за позивачкою.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду через Ульяновський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач ОСОБА_1 місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_4 номер облікової картки платника податків № НОМЕР_2 поштовий індекс : 26 400 паспорт серії НОМЕР_3 виданого Ульяновським РВ УМВС України 31.08.2002 року

відповідач Благовіщенська міська рада Кіровоградської області адреса:Кіровоградська обл,, м. Благовіщенське, вул. Промислова ,23/54, Голованівський район індекс: 26 400 к Код КОАТУУ:

Суддя: А. В. Терновенко