Справа № 463/3536/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/811/1402/20 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м.Львів

Справа № 463/3536/16

Провадження № 22ц/811/1402/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Савуляка Р.В., Шандри М.М.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув апеляційні скарги Акціонерного товариства «ОТП Банк» та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 5 березня 2020 року у складі судді Гирича С.В., у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки; зустрічним позовом ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «ОТП Банк», з участю третьої особи: ОСОБА_5 , про визнання кредитного договору недійсним; позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором; зустрічним позовом ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «ОТП Банк», з участю третьої особи: ОСОБА_5 , про захист прав споживачів, встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

встановив:

Акціонерне товариство (АТ) «ОТП Банк» звернулося до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №РML-600/009/2008/1 від 3 лютого 2009 року: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , та квартиру АДРЕСА_2 у цьому будинку, що належить ОСОБА_5 , для задоволення грошових вимог згідно кредитного договору №ML-600/009/2008 від 15 січня 2008 року в сумі 81 189,53 доларів США.

ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом до АТ «ОТП Банк» про визнання недійсним з моменту укладення між нею та ЗАТ «ОТП Банк» кредитного договору №ML-600/009/2008 від 15 січня 2008 року.

АТ «ОТП Банк» звернулося до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №ML-600/009/2008 від 15 січня 2008 року у розмірі 81 189,53 доларів США.

ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом до АТ «ОТП Банк» про захист прав споживачів, встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Позивач ПАТ «ОТП Банк» позовні вимоги мотивує тим, що 15 січня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № МL-600/009/2008. За умовами цього договору позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит в розмірі 105 000 доларів США. Відповідач, в порушення п. 1.5.1. кредитного договору, відповідно до якого погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, не здійснювала відповідні платежі, що призвело до виникнення заборгованості. На день подання позову зобов`язання по кредитному договору не виконуються. Відповідно до п.1.9.1. кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадках невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором. При цьому, виконання боргових зобов`язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги. Банком неодноразово направлялись відповідачу повідомлення про заборгованість та досудові вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, які залишені без відповіді. Станом на 18 травня 2016 року заборгованість складає 81 189,63 доларів США.

Для забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між позивачем та ОСОБА_5 укладений договір поруки №811-00/009/2008 від 15 січня 2008 року. Згідно п.1.2. договору поруки банк може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань за кредитним договором як до позичальника, так і до поручителя чи до всіх одночасно. Пунктом 3.1. договору поруки встановлено, що у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань перед банком за кредитним договором, банк має право звернутись до поручителя з вимогами про виконання боргових зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі чи в частині. Відповідно до п.3.2. договору поруки поручитель прийняв на себе зобов`язання у випадку невиконання позичальником його боргових зобов`язань перед банком за кредитним договором здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому банком, протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги банку. Згідно п.3.4. договору поруки така вимога вважається отриманою поручителем, якщо її буде надіслано поштою за адресою, вказаною у договорі поруки. На підставі п.3.1. і п.3.2. договору поруки поручителю направлено досудові вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, але станом на дату подання позовної заяви погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем не здійснено. Просить стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за договором.

Також для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та позивачем укладено договір іпотеки № PML-600/009/2008/1 від 3 вересня 2009 року. В іпотеку передана квартира АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , та квартира АДРЕСА_2 у цьому будинку, яка належить ОСОБА_5 . Відповідно до умов договору іпотеки банк має право задовольнити із вартості предмету іпотеки свої вимоги щодо повернення суми наданого кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати пені за прострочення повернення кредиту та сплати процентів, відшкодування збитків та витрат, викликаних порушенням кредитного договору. Просить звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення грошових вимог АТ «ОТП Банк».

ОСОБА_4 свої позовні вимоги мотивує тим, що при укладенні кредитного договору банком порушено вимоги чинного законодавства, як наслідок,- кредитний договір є недійсним. Укладений сторонами кредитний договір визначений сторонами як споживчий кредит, а тому для нього встановлено особливий порядок укладення. З аналізу кредитного договору № ML-600/009/2008 від 15 січня 2008 року та додаткової угоди №1 до нього, вбачається висновок, що в їх змісті відсутні встановлені законодавством обов`язкові умови, які необхідні для їх укладення, а саме: не встановлено умов надання кредиту, зокрема, про можливість настання валютних ризиків для позичальника; не встановлено, не розкрито та є відсутніми обов`язкові умови щодо основних економічних і правових вимог виникнення іпотечного боргу шляхом оприлюднення їх у письмовій формі ще до укладення такого договору. Не встановлено інфляційного застереження та відсутні належні дані і відомості відносно досягнутої домовленості про розрахунки індексації інфляційних втрат вартості предмета іпотеки та збереження її реальної вартості. Кредитний договір є неукладеним (не відбувся), коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б однієї його істотної умови, передбаченої законодавцем. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» підставою недійсності правочину, відповідно до ч.1 ст.215 ЦК є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Отже, оскільки вище вказані обов`язкові умови не були встановлені банком, не розкриті та є відсутніми в кредитному договорі, такий кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства України, а його сторонами в належній формі не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, передбачених законодавцем.

У кредитному договорі неоднозначно та нечітко визначено розмір процентної ставки за кредитом, а розмір фіксованого відсотка (4,49%) річних з невизначеним, FIDR не відповідає розрахункам, зазначеним у графіку платежів, та є завищеним; у договорі немає його сукупної вартості та розміру фактичного подорожчання кредиту. Згідно п.4, ч.1 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів, а саме: сума кредиту та нарахованих процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору. Плаваюча процентна ставка - це процентна ставка за кредитами, розмір якої може змінюватись банком в односторонньому порядку та в строки, передбачені умовами кредитного договору. Перегляд її здійснюється через узгоджені між банком і кредитором проміжки часу. З вище викладеного вбачається, що плаваюча процентна ставка виключає можливість повернення кредиту шляхом сплати ануїтетних платежів, оскільки неможливо розрахувати суму нарахованих відсотків за користування кредитними коштами. Також у кредитному договорі зазначені умови, які його не стосуються, суперечать чинному законодавству та іншим пунктам кредитного договору, що вводить в оману позичальника. Під час укладення кредитного договору банком не дотримано та порушено імперативні норми діючого законодавства України, приписи Національного банку України, які визначені законом як істотні та є необхідні для даного виду договорів. В результаті цього позичальник змушений позбутися того, на що розраховував на момент укладення кредитного договору, а сам договір є недійсним з моменту укладення. Просить визнати кредитний договір №МL-600/009/2008 від 15 січня 2008 року, укладений сторонами, недійсним з моменту його укладення.

Позовні вимоги про захист прав споживачів, встановлення фактів, що мають юридичне значення, ОСОБА_4 обгрунтовує тим, що при укладені кредитного договору між банком та позичальником не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, кредитний договір є таким, що не розкриває зміст істотних умов та містить несправедливі положення, чим порушено її права як споживача кредитних послуг. У п.2 ч.1. кредитного договору зазначено, що банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: розмір та валюта кредиту - 105 000 доларів США. Згідно додатку №1 до кредитного договору № ML-600/009/2008 від 15 січня 2008 року дата видачі зазначена 16 лютого 2009 року, також встановлено суму 103 181,78 доларів США, що суперечить кредитному договору. Окрім цього, згідно інформаційного листа, наданого банком позичальнику 1 січня 2008 року, умови кредитування по програмі «Житло в кредит», кредит надається на: а) купівлю нерухомості на вторинному ринку; б) фінансування будівництва квартири на первинному ринку житла, що суперечить самому кредитному договору. З цього ж інформаційного листа вбачається встановлення способу видачі кредиту, а саме: готівкою та безготівково. Окрім цього, внесення готівкою валюти США для погашення кредиту можливо виключно з використанням поточних рахунків позичальника, що суперечить п.1.5.1. ч.2 кредитного договору, інформаційному листу «Умови кредитування по програмі «Житло в кредит» та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Декрету КМУ «Про валютне регулювання та валютний контроль», ст.162 КУпАП. Чинним законодавством України не передбачено використання готівкової іноземної валюти при наданні кредиту в іноземній валюті та здійсненні платежів в рахунок його погашення. Крім того, ці положення зазначені у листах НБУ від 29 вересня 2005 року №13-134/4580- 9703; від 9 листопада 2005 року №13-135/5657-11177; від 6 жовтня 2000 року №28-113/3704, де йдеться про необхідність проведення розрахунків у національній валюті за послуги, надані на території України уповноваженими банками резидентам. У ч. 2 п.3.8. постанови Правління Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року зазначено, що у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов`язані під час укладення кредитного договору надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Згідно інформаційного листа «Умови кредитування по програмі «Житло в кредит» від 1 січня 2008 року банком не було повідомлено позичальника про методику визначення валютного курсу, комісій пов`язаних з конвертацією валюти, тощо. Відтак, кредитний договір по своїй природі є нечітким та таким, що не дає можливості визначити які ж саме кошти повинен надати банк, у якій саме валюті повинно відбуватись перерахування коштів згідно цільового використання кредитних коштів, також не встановлено цільове використання кредитних коштів. Умови договору щодо надання та погашення кредиту не передбачають ні суму кредиту ні дати та способу надання, також порядку повернення та плати за кредитом, не встановлено порядку конвертації валюти, у зв`язку з цим неможливо визначити реальну ціну договору на момент його укладання. У п. 1.4.1.1.1. ч.2 кредитного договору зазначено, що у разі використання фіксованої процентної ставки, проценти за користування кредитом розраховуються на основі фіксованої процентної ставки з розрахунку річної бази нарахування процентів, що суперечить кредитному договору в цілому. Додатковим договором №4 до кредитного договору № ML-600/009/2008 від 15 листопада 2010 року встановлюється фіксована процентна ставка в розмірі 13,84% річних, що суперечить повідомленню про орієнтовану сукупну вартість кредиту. Згідно додатку №1 до інформаційного листа, у якому міститься розрахунок орієнтованої сукупної вартості кредиту, банк ознайомив позичальника із стандартною формою погашення, яка є відмінною до ануїтетної, що суперечить п.4. ч.1 кредитного договору та постанові Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168.

Кредитний договір не містить застереження про валютні ризики. У ч.2 п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року зазначено, що суди повинні з`ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18,21 Закону України «Про захист прав споживачів», а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808 (щодо договорів, укладених після набрання постановою чинності), де передбачено обов`язок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за цим договором несе споживач. Відтак, кредитним договором не встановлено а сторонами не досягнуто згоди щодо розміру відсоткової ставки, не досягнуто згоди щодо форми погашення кредиту (стандартна форма, ануїтетні платежі), не зрозуміло який саме тип відсоткової ставки (фіксована, плаваюча) використовується за кредитним договором. Умови договору не містять застереження про валютні ризики та інфляційне застереження. В кредитному договорі та в додатках до нього немає жодного посилання на формулу розрахунку ануїтетного платежу та суми сукупних послуг, що є істотною умовою договору. Ці умови є необхідними для визначення ціни договору, реальної відсоткової ставки та абсолютного значення здорожчання кредиту. У зв`язку із зазначеним позичальник фактично була позбавлена можливості визначити абсолютне здороження кредиту а банком не дотримано імперативних вимог статей 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808.

Укладений сторонами кредитний договір є договором приєднання. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положення кредитного договору суперечать кредитному договору в цілому, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та є несправедливими відносно позичальника як споживача кредитних послуг. У договорі, зокрема, передбачено лише відповідальність позичальника: пеня в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання боргових зобов`язань за кожний день прострочення за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів (п.4.1.1.); крім пені, передбаченої п.4.1.1. позичальник повинен сплатити штрафні санкції у розмірі 0,01% від суми прострочених боргових зобов`язань але не менше 25 грн. за прострочення виконання боргових зобов`язань понад 15 календарних днів (п.4.1.2.); крім пені та штрафу, передбачених п.п. 4.1.1.і 4.1.2., позичальник повинен сплатити штраф у розмірі 0,02% від суми прострочених боргових зобов`язань, але не менше 50 грн. за прострочення виконання боргових зобов`язань понад 30 календарних днів (п.4.1.3.); за нецільове використання кредиту позичальник повинен сплати банку штраф у розмірі 5% від суми кредиту, що сплачується додатково до інших сум, які підлягають сплаті згідно цього договору (п.4.1.4.); за невиконання чи неналежне виконання п.п.і) - у) п.2.3.7. цього договору позичальник сплачує штраф у сумі 10% від суми кредиту, сплата штрафу не звільняє позичальника від виконання вказаних пунктів договору. Сплата пені та штрафу, вказаних у п.п. 4.1.1., 4.1.2, 4.1.3., 4.1.4., 4.1.5. кредитного договору, не звільняє позичальника від зобов`язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами, також не звільняє від фактичного виконання умов договору, а за своєю природою встановлює потрійну відповідальність за несвоєчасну сплату платежів. Встановлення в договорі пені в розмірі 1 % від простроченої суми за кожен день прострочення суперечить засадам рівності учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1 ЦК України) та принципам справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства, так як складає 365%-366% річних. Кредитним договором передбачений єдиний обов`язок банку - щодо надання кредиту за умови беззастережного виконання позичальником прийнятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 2.1.1.). Позивач ОСОБА_4 просить встановити наявність фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про суттєвий дисбаланс договірних прав і обов`язків за кредитним договором №МL-600/009/2008 від 15 січня 2008 року; встановити відсутність істотних умов договору в кредитному договорі №МL-600/009/2008 від 15 січня 2008 року, укладеному між сторонами; встановити відсутність досягнення згоди, щодо істотних умов договору в кредитному договорі №МL-600/009/2008 від 15 січня 2008 року.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 5 березня 2020 рокувідмовлено у задоволенні позовів.

Рішення суду оскаржили АТ «ОТП Банк» та представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2

АТ «ОТП Банк» вважає рішення суду незаконними та необґрунтованими, такими що порушує законні права та інтереси банку, винесеним з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог банку та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позовних вимог, посилаючись на свої доводи.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, у якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить скасувати рішення Личаківського районного суду м.Львова від 5 березня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 та в цій частині постановити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на доводи ОСОБА_4 .

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг; колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 15 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №МL-600/009/2008.

Відповідно до умов цього договору позивач надав відповідачу кредит в розмірі 105 000 доларів США з цільовим використанням - придбання нерухомого майна. Дата остаточного повернення кредитну - 15 січня 2026 року. Пунктом 3 договору визначено, що для розрахунків процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка. Плаваюча процентна ставка визначена як фіксований відсоток+FIDR (фіксований відсоток 4,49%). FIDR - процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів ставка FIDR може змінюватися банком (збільшуватися чи зменшуватись) в порядку, передбаченому цим договором. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті банку, а також в приміщенні банку (як головного офісу так і в інших установах банку) та інформаційних стендах.

Пунком 4 договору визначено, що повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів (погашення кредиту та нарахованих процентів рівними частками щомісячно протягом всього строку дії договору).

16 лютого 2009 року сторонами укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору №МL-600/009/2008 від 15 січня 2008 року. Згідно з додатковим договором на період з 16 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка в розмірі: фіксований відсоток 2,49 % + FIDR; з 1 січня 2010 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором - плаваюча процентна ставка в розмірі: фіксований відсоток 4,49 % + FIDR.

Умовами додаткового договору №1 від 15 квітня 2009 року встановлено, що у період з 15 квітня 2009 року до 15 вересня 2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 7 % річних; з 15 вересня 2009 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитом - плаваюча процентна ставка в розмірі: фіксований відсоток 5,07 % + FIDR, а саме: 14,57 %. Згідно графіка погашення платежів (додаток 1 до цього додаткового договору) розмір щомісячного ануїтетного платежу складає: у період з 15 квітня по 15 вересня 2009 року - 500 доларів США та зараховується виключно на погашення відсотків; з 15 жовтня 2009 року до закінчення дії договору - 1 409,04 доларів США, при цьому, з 15 вересня 2009 року по 15 жовтня 2010 року весь розмір щомісячного платежу теж зараховується лише на погашення відсотків.

13 листопада 2009 року сторонами укладено додатковий договір №2. Відповідно до умов цього договору сторони домовились про те, що на період з 16 листопада 2009 року до 15 квітня 2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 6,5%; з 15 квітня 2010 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитом - плаваюча процентна ставка з розрахунку: фіксований відсоток 5,75 % + FIDR, а саме: 15,25 %. Розмір щомісячного ануїтетного платежу відповідно до графіка погашення платежів складає: у період з 16 листопада 2009 року по 15 квітня 2010 року - 740 доларів США та зараховується виключно на погашення відсотків; з 15 квітня 2010 року до закінчення дії договору -1 465,58 доларів США при цьому, з 17 травня по 16 серпня 2010 року весь розмір щомісячного платежу теж зараховується лише на погашення відсотків.

Згідно умов додаткового договору №3 від 17 травня 2010 року на період з 17 травня до 15 вересня 2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 7,97 %; з 15 вересня 2010 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором - плаваюча процентна ставка в розмірі: фіксований відсоток 6,11 % + FIDR , а саме: 13,61 %. У додатку 1 до цієї додаткової угоди встановлено новий графік погашення платежів та розмір щомісячних платежів: у період з 17 травня по 15 вересня 2010 року - 880 доларів США; у жовтні 2010 року - 958 доларів США; у листопаді 2010 року - 1 036 доларів США; у грудні 2010 року - 1 114 доларів США; у січні 2011 року - 1 192 долари США; у лютому 2011 року - 1 270 доларів США; у березні 2011 року - 1 348 доларів США, які зараховується виключно на погашення відсотків; з квітня 2011 року і до закінчення дії договору - 1 367,23 доларів США.

Додатковим договором №4 від 15 листопада 2010 року передбачено, що у період з 15 листопада 2010 року до 15 квітня 2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 11,01% річних; з 15 квітня 2011 року до 17 жовтня 2011 року - фіксована процентна ставка в розмірі 13,84% річних, а з 17 жовтня 2011 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитом - плаваюча процентна ставка з розрахунку: фіксований відсоток 6,34% + FIDR, а саме: 13,84 %. Згідно графіка погашення платежів (додаток до додаткової угоди) розмір щомісячного платежу складає: у період з 15 листопада 2010 року по 15 квітня 2011 року 1 000 доларів США; у травні 2011 року - 1 064 доларів США; у червні 2011 року - 1 128 доларів США; у липні 2011 року - 1 192 долари США; у серпні 2011 року - 1 256 доларів США; у вересні 2011 року - 1 320 доларів США; у жовтні 2011 року - 1 384 долари США, які зараховуються виключно на погашення відсотків; з листопада 2011 року до закінчення дії договору - 1 399,28 доларів США.

У графіку погашення, який є невід`ємною частиною додаткового договору, встановлено розмір відсоткової ставки - 11,99 % та розмір ануїтетного платежу - 1 200,09 доларів США на весь період погашення кредиту, що не відповідає умовам самого договору.

Згідно додатку №2 до кредитного договору 600/009/2008 від 15 січня 2008 року, який є графіком платежів, складеним станом на 27 грудня 2011 року, банком застосовано плаваючу відсоткову ставку в розмірі 12,84 % (6,34 % + FIDR), ануїтетний щомісячний платіж визначено у розмірі 1 031,33 доларів США.

Відповідно до п.1.1. кредитного договору позивач виконав умови в повному обсязі та надав позичальнику кредит в розмірі 105 000 доларів США.

Згідно з положеннями п.1.6. договору боржник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, визначених у п.п. 1.4., 1.5. кредитного договору.

Для забезпечення виконання зобов`язань за описаним кредитним договором, між банком та ОСОБА_5 15 січня 2008 року укладений договір поруки №811-600/009/2008.

Банк, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали договір іпотеки № PML-600/009/2008/1 від 3 лютого 2009 року. Згідно умов цього договору предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , і квартира АДРЕСА_2 у цьому будинку, що належить ОСОБА_5 .

Банк обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором і внаслідок цього утворилася заборгованість. Позивач посилається на те, що 18 лютого 2016 року відповідачам було скеровано вимогу про усунення порушення (іпотечне повідомлення) від 18 лютого 2016 року.

Відомості про вручення такої вимоги відповідачам відсутні.

Заперечуючи наявність заборгованості за кредитним договором, відповідачі посилаються на те, що кредитним договором не встановлено, а сторонами не досягнуто згоди, щодо розміру відсоткової ставки, форми погашення кредиту (стандартна форма, ануїтетні платежі), не встановлено який саме тип відсоткової ставки (фіксована, плаваюча) використовується при нарахуванні відсотків за кредитним договором. Умови договору не містять застереження про валютні ризики та інфляційне застереження. В кредитному договорі та в додатках до нього відсутні посилання на формулу розрахунку ануїтетного платежу та суми сукупних послуг, що є істотною умовою договору. Усі ці умови є необхідними для визначення ціни договору, реальної відсоткової ставки та абсолютного значення здорожчання кредиту. Тому розмір заборгованості не обґрунтований належним чином. Банк включив в договори зі споживачем умови, які є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Договором №ML-600/009/2008 від 15 січня 2008 року встановлено порядок видачі і погашення кредиту

Відповідно до п.1.4. за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити банку відповідну плату в порядку та на визначених умовах, а саме: проценти за користування кредитом розраховуються банком наступним чином: у разі використання фіксованої процентної ставки, проценти за користування кредитом розраховуються на основі фіксованої процентної ставки, з розрахунку річної бази нарахування процентів (п.1.4.1.1.1.); у разі використання плаваючої процентної ставки проценти за користування кредитом розраховуються як FIDR + фіксований відсоток з розрахунку річної бази нарахування процентів (п.1.4.1.1.2.).

За базовий FIDR сторони приймають ставку FIDR, діючу на момент укладення цього договору.

Згідно п 1.4.1.1.3. договору плаваюча процентна ставка по кредиту підлягає корегуванню протягом дії цього договору щоразу після перебігу кожного дванадцятого календарного місяця, починаючи з дати укладення цього договору, якщо інше не передбачено ним. Плаваюча процентна ставка за користування кредитом впродовж першого року дії цього договору підлягає коригуванню після перебігу одинадцятого календарного місяця, починаючи з дати укладання цього договору (п.1.4.1.1.4.). Плаваюча процентна ставка фіксується відповідно до умов цього договору в перший банківський день місяця, наступного за місяцем закінчення одинадцяти/дванадцяти місячного періоду дії попередньої плаваючої процентної ставки (п.1.4.1.1.5.). Проценти нараховуються виходячи із ставок FIDR (фактично діюча на дату корегування) + фіксований відсоток з розрахунку річної бази нарахування процентів. Сторони цим висловлюють згоду щодо такої зміни плаваючої процентної ставки стосовно всієї непогашеної суми кредиту без укладення будь-яких додаткових договорів до цього договору. Відповідно до п. 1.4.1.2. проценти нараховуються щомісяця у день сплати процентів, але не пізніше дати повернення кредиту, визначеної у графіку платежів (додаток № 1), на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі, та виключаючи день повернення; сплачуються позичальником відповідно до умов ст.1.5. цього договору. Пунктом 1.4.1.5.1. передбачено, що у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань, встановлених будь-яким з п.п.2.3.6.,2.3.7. цього договору, фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток (в залежності від виду процентної ставки, що застосовується за цим договором (плаваюча чи фіксована процента ставка) підвищується на 4% річних в порядку, передбаченому договором. Підвищення процентної ставки, передбачене п.п. 1.4.1.5.1. договору, буде здійснено в силу настання п. 1.4.1.5.1. цього договору та не потребує укладання будь-якого додаткового договору до цього договору чи графіку погашення у новій редакції, сторони згодні з таким підвищенням по відношенню до всієї неповернутої суми кредиту, при цьому, процентна ставка по кредиту підлягає підвищенню в перший банківський день місяця, наступного за місяцем, у якому було допущено порушення будь-якого з п.п. 2.3.6., 2.3.7. цього договору (п.1.4.1.5.2.). Відповідно до п. 1.4.1.5.3. після підвищення процентної ставки (в порядку, передбаченому п.1.4.1.5.1. цього договору) та подальшого належного виконання позичальником своїх зобов`язань, встановлених п.п. 2.3.6., 2.3.7. цього договору, фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток (в залежності від виду процентної ставки, що застосовується за цим договором, (плаваюча чи фіксована процентна ставка)) зменшується на 4% річних в порядку, передбаченому договором. На підставі. 1.4.1.5.4. зменшення процентної ставки, передбачене п.1.4.1.5.3. цього договору, буде здійснено в силу настання передбачених п.1.4.1.5.3. договору умов та не потребує укладання будь-якого додаткового договору до цього договору чи графіка погашення у новій редакції; сторони згодні з таким зменшенням по відношенню до всієї неповернутої суми кредиту, при цьому, процентна ставка по кредиту підлягає зменшенню в перший банківський день місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено належне виконання п.п. 2.3.6. і 2.3.7. цього договору. Зазначено, що підписанням цього договору сторони висловлюють свою цілковиту згоду з тим, що визначення порядку плати за кредит, встановлене п. 1.4. (з підпунктами) договору, повністю відповідає волевиявленню сторін. Сторони цим також підтверджують, що вони повністю ознайомлені та цілком згодні з порядком визначення плати за кредит та окремими елементами цього порядку.

Сторони домовились, що протягом дії договору позичальник може з`ясовувати суми нарахованих процентів, що належать до сплати позичальником відповідно до умов цього договору, у приміщенні банку, філії або відділенні банку, у якому позичальнику відкривався поточний рахунок (п. 1.4.1.6.).

Договором передбачений порядок виконання боргових зобов`язань. Відповідно до п. 1.5.1. повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором.

Нараховані в порядку, передбаченому цим договором проценти, сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту та в строк, визначений в графіку платежів. Якщо до сплати процентів з моменту надання кредиту залишається не більше 3 банківських днів, перше нарахування та сплата процентів здійснюється у наступному місяці (п. 1.5.1.1.).

Згідно з п.1.5.1.2. при надходженні до банку коштів для виконання боргових зобов`язань, банк направляє такі кошти на погашення боргових зобов`язань у наступній черговості: прострочені проценти за користування кредитом (якщо прострочка матиме місце); проценти, нараховані на прострочену до повернення суми кредиту (якщо прострочка матиме місце); прострочена до повернення сума кредиту (якщо прострочка матиме місце); пеня за несплату в строк процентів (якщо прострочка матиме місце); пеня за не повернення в строк суми кредиту (якщо не повернення матиме місце); строкові проценти за користування кредитом; штраф за нецільове використання кредиту; сума основного боргу за кредитом (крім випадків, передбачених цим договором).

Банк має право змінити порядок погашення боргових зобов`язань за цим договором. За запитом позичальника банк інформує позичальника в письмовій формі про черговість погашення боргових зобов`язань, що застосовувалась.

Відповідно до п. 1.7.1. банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною заявкою позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебетування позичкового рахунку позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними в кредитній заявці позичальника, зменшених на утриману комісію банку у відповідності до тарифів та умов цього договору. Кожний наступний транш надається позичальнику за умови підтвердження ним цільового використання кожного попереднього траншу, якщо інше не передбачено цим договором.

Договором передбачена відповідальність позичальника за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором (п.4.1.).

За порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. За прострочення виконання боргових зобов`язань понад 15 календарних днів позичальник, крім пені передбаченої п. 4.1.1. цього договору, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,01% від суми прострочених боргових зобов`язань, але не менше 25 грн. (п.4.1.2.).

За прострочення виконання боргових зобов`язань понад 30 календарних днів позичальник, крім пені та штрафу, передбачених п.п.4.1.1., 4.1.2. цього договору, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0, 02% від суми прострочених боргових зобов`язань, але не менше 50 грн. (п.п. 4.1.3.).

Відповідно до п.п. 4.1.4. за нецільове використання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 5% від суми кредиту, використаного не за цільовим призначенням. Вказаний штраф сплачується додатково до інших сум, що підлягають сплаті згідно цього договору.

За невиконання чи неналежне виконання п.п. і) - у) п.2.3.7. цього договору, позичальник сплачує на користь банку штраф у сумі 10% від суми кредиту. Сплата штрафу не звільняє позичальника від виконання п.п. і) - у) п.2.3.7. цього договору. Банк має право не вимагати виконання умов будь-якого з підпунктів п.4.1.5. цього договору, виключно на власний розсуд (п.п.4.1.5.).

Відповідно до базових умов договору №МL-600/009/2008 від 15 січня 2008 року ЗАТ «ОТП «Банк» надає кредит ОСОБА_4 в сумі 105 000 доларів США із використанням плаваючої відсоткової ставки в розмірі 11,99% (фіксований відсоток 4,49% + FIDR); відсотки за користування кредитом нараховуються банком щомісяця у день сплати процентів на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами з розрахунку 360 днів в році, але не пізніше дати повернення кредиту, визначеної у графіку платежів. Сума кредиту та нарахованих відсотків щомісяця погашається рівними частинами в розмірі 1 200,34 доларів США. За порушення термінів сплати відсотків або тіла кредиту позичальник сплачує відповідну пеню.

Судом встановлено, що на виконання умов договору відповідач сплатила банку з січня 2008 року по липень 2015 року 116 444, 9 доларів США, які банком зараховані наступним чином: на погашення тіла кредиту- 33 439,56 доларів США, на погашення відсотків за користування кредитом - 83 005,3 доларів США. Згідно пояснень банку на виконання договору та додаткових угод до закінчення дії угоди відповідач має сплатити 262 568 доларів США.

З висновку судово-економічної експертизи №11 від 7 березня 2019 року вбачається, що на момент укладання кредитного договору №МL-600/009/2008 від 15 січня 2008 року розмір реальної відсоткової ставки складав 14,5 %, а абсолютне значення подорожчання вартості кредиту - 168 461,11 доларів США. Встановлені в ході експертних досліджень показники реальної відсоткової ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту не відповідають передбаченим показникам у додатку № 2 до кредитного договору.

Принцип нарахування банком процентів за користування кредитом, наведений у розрахунку заборгованості від 20 січня 2017 року, відповідає порядку їх нарахування, встановленому базовими умовами кредитного договору, а саме: факт/360, проте не відповідає сумі відсотків, встановленій у графіках погашення, які є невід`ємними частинами додаткових угод до кредитного договору.

Судом встановлено, що розмір сплачених ОСОБА_4 коштів на користь АТ «ОТП Банк» в сумі 116 444,9 доларів США відповідає даним розрахунку заборгованості від 20 січня 2017 року.

Встановити відповідність розміру заборгованості позичальника по тілу кредиту та відсотках за користування ним умовам кредитному договору від 15 січня 2008 року, додатковим угодам до нього та інформаційному листу від 1 січня 2008 року з додатком не надається за можливе.

Розрахований в ході експертних досліджень із використанням фінансової функції Microsoft Excel розмір щомісячного платежу в сумі 1 187,84 доларів США не відповідає розміру щомісячного платежу, встановленому у графіку погашення (додаток №2 до кредитного договору) в сумі 1 200,34 доларів США та орієнтованому платежу, визначеному у інформаційному листі, в сумі 1 200 доларів США.

В результаті аналізу додатку до кредитного договору підтверджується застосування банком при складанні графіку платежів та визначенні суми належних до сплати відсотків процентної ставки 11,99 % та методу нарахування відсотків факт/360. По закінченню терміну дії договору (станом на 15 січня 2026 року) у позичальника відсутня заборгованість по кредиту. Тому, обґрунтувати розбіжність між сумою щомісячного платежу, встановленого АТ «ОТП Банк», та розрахованою експертом при фінансовій функції Microsoft Excel не надається за можливе.

Встановлено, що розмір щомісячного платежу, розрахований на підставі базових умов кредитного договору за допомогою фінансової функції Microsoft Excel, складає 1 187,84 доларів США, що не відповідає розміру щомісячного платежу, встановленому у графіку погашення (додаток №2 до кредитного договору) в сумі 1 200,34 доларів США та орієнтованому платежу, визначеному у інформаційному листі, в сумі 1 200 доларів США.

У матеріалах справи чітко не визначено спосіб розрахунку розмірів щомісячних платежів у тих випадках, коли вони впродовж дії договору становлять різні суми, як це передбачено графіками до додаткових угод до кредитного договору. Експерту не надається за можливе провести дослідження на предмет їх відповідності базовим умовам договору та самим додатковим угодам.

Експертом проведено співставлення даних розрахунку розміру заборгованості ОСОБА_4 , складеного АТ «ОТП Банк» станом на 20 січня 2017 року, із даними графіків погашення, які є додатком до додаткових договорів. Сума фактично нарахованих банком відсотків у період 2009-2011 років задокументована у розрахунку розміру заборгованості, відповідає порядку нарахування, встановленому базовими умовами кредитного договору, а саме: факт/360, проте не відповідає сумі відсотків, встановленій у графіках погашення, які є невід`ємними частинами додаткових угод до кредитного договору. Зміна відсоткової ставки, відповідно, впливає на розмір ануїтетного платежу, або термін кредитування. В матеріалах справи відсутні графіки платежів із визначенням перерахованої у відповідності до зміненої відсоткової ставки суми щомісячного платежу (із розбивкою на тіло кредиту та відсотки), належної до сплати ОСОБА_4 у період з січня 2013 року по січень 2017 року, а також інформація щодо складання банком таких графіків. Тому суми щомісячних платежів розраховані не у відповідності до додаткових угод, а також частково у невідповідності до основного договору. Визначити, які б щомісячні платежі мала правильно сплачувати позичальник з врахуванням додаткових угод, не має можливості із причин, зазначених вище (відсутні графіки платежів із визначенням перерахованої у відповідності до зміненої відсоткової ставки суми щомісячного платежу (із розбивкою на тіло кредиту та відсотки). Банк не врахував витрати, понесені позичальником, до супутніх витрат. Розмір реальної відсоткової ставки змінився, окрім того, недотримання банком положень додаткових угод при визначенні розміру ануїтетного платежу вплинуло на розрахунок щомісячних платежів, які мали сплачуватися згідно умов договору та додаткових угод, а відповідно, впливають на правильність визначення розміру заборгованості, яку необхідно сплатити позичальнику.

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову банку, оскільки ОСОБА_4 виконувала свої зобов`язання і сплатила банку 116 444,9 доларів США. Банк не дотримався умов кредитного договору №МL-600/009/2008 та укладених додаткових договорів, здійснював розрахунок щомісячних платежів з порушенням умов цих договорів і, відповідно, розмір заборгованості визначено неправильно.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на час укладення кредитного договору) договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Договір про надання споживчого кредиту може зазначати, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Закладені у додатку №2 до кредитного договору показники реальної відсоткової ставки 13,97% замість 14,5%, призвели до неправильного визначення абсолютного подорожчання кредиту. Умови розрахунку розміру процентної ставки є незрозумілі для відповідача. Банком невірно розраховано розмір щомісячних платежі. Такі дії банку вплинули на права і обов`язки відповідача.

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовів банку, оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 виконувала свої злобов`язання і сплатила банку кошти в сумі 116 444,9 доларів США. Однак банк не дотримався умов кредитного договору та додаткових договорів: здійснював розрахунок щомісячних платежів з порушенням умов укладених між сторонами договорів та невірно встановив розмір заборгованості позичальника. Визначити правильно розмір заборгованості, зокрема, шляхом проведення судово-економічної експертизи не виявилося можливим.

Оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 мотивовано наступним.

У відповідності до положень ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції закону, який діяв на час укладення кредитного договору, було передбачено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

У договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Сторони не досягли згоди щодо форми здійснення платежів, щодо споживача встановлено дискримінаційні правила зміни відсоткової ставки, які є незрозумілими не лише позичальнику, а й працівникам банку, які не змогли правильно розрахувати розмір щомісячних платежів, що реально вплинуло на права і обов`язки відповідача, а тому зазначені положення цих договорів суперечать вимогам ст. 203 ЦК України.

Судом встановлено, що кредитний договір та 5 додаткових договорів були укладені сторонами в період часу з 15 січня 2008 року до 15 листопада 2010 року. Відповідач ОСОБА_4 була стороною цих угод і достовірно знала про їх укладення, як і могла дізнатися про порушення свого права у зазначений час.

У відповідності до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Представник позивача подав заяву про застосування строку позовної давності. У цій частині суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4 за пропуском позовної давності.

У задоволенні вимог ОСОБА_4 в частині встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про суттєвий дисбаланс договірних прав і обов`язків за кредитним договором №МL-600/009/2008 від 15 січня 2008 року, укладеним між ОСОБА_4 та АТ «ОТП Банк»; відсутність істотних умов договору в кредитному договорі №МL-600/009/2008 від 15 січня 2008 року, укладеному між ОСОБА_4 та АТ «ОТП Банк»; відсутність досягнення згоди щодо істотних умов договору в цьому кредитному договорі суд першої інстанції відмовив, оскільки по своїй суті вони не є позовними вимогами, а фактично є мотивами зустрічного позову про визнання недійсним кредитного договору.

Колегія суддів прийшла до переконання, що висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовів відповідають встановленим обставинам, ґрунтуються на наявних в справі доказах. Томму з висновками суду першої інстанції належить погодитися. Оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «ОТП Банк» та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 5 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 6 липня 2021 року.

Головуючий

Судді