Справа № 202/1464/21
Провадження № 4-с/202/23/2021
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого-судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Терещук Л.І., стягувача ОСОБА_1 , його представника адвоката Товстого К.А., державного виконавця Мартинової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа боржник ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій зазначає, що на виконанні у вказаному відділі перебуває виконавче провадження № 64485323 з примусового виконання дубліката виконавчого листа № 202/720/18 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь суми боргу в розмірі 160922,79 згідно з рішенням суду 28.03.2007 року.

ОСОБА_1 зазначає, що протягом 13 років має місце бездіяльність з боку державної виконавчої служби. За весь цей час державні виконавці навіть не відвідали місце реєстрації боржника, який ухиляється від виконання рішення суду.

16.02.2021 року ним було подано керівнику Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заяву про вчинення виконавчих дій, яка залишилася без відповіді.

Таким чином, зазначеною державною виконавчої службою не вживаються заходи, направлені на виконання рішення та забезпечення дотримання його прав.

За цих підстав ОСОБА_1 просить суд постановити ухвалу, якою визнати бездіяльність державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), зобов`язати державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в рамках виконавчого провадження № 64485323, керуючись ст. 60 та ст. 65 СК України, Законом України «Про виконавче провадження», постановою Великої Палата Верховного Суду № 638/18231/15-ц від 30.06.2020 року вчинити наступні дії: накласти арешт на спільну сумісну власність подружжя Гулідових - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; описати та накласти арешт на майно ОСОБА_2 за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2021 року скаргу ОСОБА_1 було прийнято до розгляду.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року до участі у справі за скаргою ОСОБА_1 залучено боржника ОСОБА_2 .

Крім того, ухвалою від 29 квітня 2021 року було витребувано з Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для огляду в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження № 64485323.

На скаргу ОСОБА_1 Індустріальним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) були подані письмові заперечення, в яких зазначено, що на виконанні у старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мартинової Наталії Володимирівни знаходиться зведене виконавче провадження № 65659045 з примусового виконання дубліката виконавчого листа № 202/7205/18, виданого 06.03.2019 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 залишку заборгованості у розмірі 160922,79 грн. та виконавчого листа № 202/4605/20, виданого 21.05.2021 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 52601,03 грн. Постановою державного виконавця 15.02.2021 року виконавче провадження № 64485323 про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ОСОБА_1 відкрито повторно. Вказаною постановою боржника зобов`язано надати до ВДВС декларацію про доходи та майно, за формою передбаченою додатком 2 до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, попереджено останнього про відповідальність. Однак боржником вимоги за виконавчим документом не виконано, законні вимоги державного виконавця було проігноровано, за викликом останній не з`явився, витребувані документи до ВДВС не надав. За даними спецрозділу АСВП виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 165 676,10 грн. неодноразово пред`являвся стягувачем на виконання до відділу (виконавчі провадження № 10062049, № 33155457, № 41083858, № 47864151, № 50536428, № 59109137), однак кошти стягнуті не були, виконавчий лист повернуто стягувачу. Між тим повернення виконавчого документа не позбавляє стягувача права повторно пред`являти його до виконання.

В ході здійснення виконавчого провадження заступником начальника відділу Нордіо В.В. були вжиті заходи примусового виконання рішення, визначені чинним законодавством, зокрема: 15.05.2019 року та 02.06.2021 року винесено постанови про арешт майна боржника. 13.09.2019, 15.02.2021 та 02.06.2021 року винесено постанови про арешт коштів боржника. 06.08.2019 року проведено опис та арешт майна, що належить боржнику (мобільний телефон). 13.09.2019 заявка про реалізацію майна передана до ДП «СЕТАМ». Згідно отриманого протоколу № 434531 від 30.09.2019 майно реалізовано на електронних торгах. 15.10.2019 року на депозитний рахунок відділу сплачено кошти, які перераховано на користь стягувача. За даними інформаційно-ресурсного центру Єдиний державний реєстр юридичних осіб встановлено, що ОСОБА_2 являвся приватним підприємцем до 10.07.2020 та на цей час його знято з обліку. Боржник неодноразово викликався до відділу ДВС, 06.08.2019 року особисто під розпис був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження № 59109137. Однак заборгованість за рішенням суду останнім не сплачена. Неодноразово, а саме 11.06.2019, 02.08.2019, 20.07.2020, 30.11.2020, 09.06.2021 боржник викликався до відділу, про що надіслано листи рекомендованою кореспонденцією, однак ОСОБА_2 з`явився до ВДВС лише 06.08.2020 року. За останнім викликом боржник звернувся до відділу 11.06.2021 року у телефонному режимі та повідомив, що не заперечує проти сплати боргу. Під час перевірки майнового стану боржника отримано неодноразові відповіді на запити з бази ПФУ, ДФС, МВС про відсутність інформації щодо джерел доходів боржника (пенсія, зарплата), відкриті рахунки в банківських установах, відсутні зареєстровані транспортні засоби та нерухоме майно. 04.09.2020 державним виконавцем надіслано запит щодо місця реєстрації ОСОБА_2 , на який 29.09.2020 отримана відповідь з адресою, вказаною у виконавчому документі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі № 202/7073/20 від 24.11.2020 року задоволено подання начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 на строк до виконання зобов`язань за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2007 року. Крім того, на підставі отриманої 17.11.2020 відповіді АТ «Універсал Банк» за вимогою від 29.10.2020 щодо часткового виконання постанови про арешт коштів від 13.09.2019, до банку скеровано 20.11.2020 платіжну вимогу, за якою частково стягнуто 27.11.2020 на депозитний рахунок відділу кошти на користь стягувача в розмірі 2145,73 грн. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб між боржником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 27.07.1996 року був зареєстрований шлюб. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Крім того, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 . Вказане майно набуте в шлюбі, а отже є спільним майном подружжя. Державним виконавцем 10.03.2021 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було направлено подання про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2021 року зазначене подання було повернуто без розгляду у зв`язку з порушенням ч. 2 ст. 183 ЦПК України. 09.06.2021 року державним виконавцем повторно до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було направлено подання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою. На депозитний рахунок відділу боржником 14.06.2021 року було сплачено грошові кошти у розмірі 400,00 грн. Відповідно до вимог ст. ст. 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження» було проведено розподіл грошових коштів та згідно розпоряджень державного виконавця за ВП № 64485323 перераховано витрати виконавчого провадження в розмірі 269,02 грн. та за ВП № 65634655 перераховано витрати виконавчого провадження в розмірі 130,98 грн.

На думку державного виконавця, у виконавчому провадженні проведено повний перелік виконавчих дій, передбачених статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження», а тому бездіяльність відсутня.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні в повному обсязі.

Державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мартинова Н.В. у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала з вищенаведених підстав, наведених у письмових запереченнях.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд скарги.

Суд, з`ясувавши всі обставини скарги, ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження, приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне:

Судом установлено, що на виконанні в Індустріальному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 64485323 з примусового виконання виконавчого листа № 202/720/18, виданого на виконання рішення суду від 28.03.2007 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 160922,79 грн.

Зазначене виконавче провадження у червні 2021 року було об`єднано у зведене виконавче провадження з виконавчим провадження № 65634655 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додатково 52601, 03 грн. (номер зведеного виконавчого провадження 65659045).

Звертаючись до суду зі скаргою, стягувач ОСОБА_1 послався на те, що державним виконавцем не вчиняються у повному обсязі виконавчі дії, у зв`язку з чим порушуються його права на отримання виконання рішення суду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що в разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, підставою для визнання рішення, дії чи бездіяльності виконавця неправомірними в порядку судового контролю за виконанням судових рішень є порушення державним виконавцем прав та свобод учасника виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад обов`язковості виконання рішень, законності , розумності строків виконавчого провадження тощо.

Згідно з зі статтею 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 статті 24 даного Закону передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

При цьому відповідно до статті 10 Закону заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Як вбачається з матеріалів скарги та матеріалів виконавчого провадження, рішення суду, яким на користь ОСОБА_1 стягнуто з ОСОБА_2 суми боргу було ухвалено ще 28.03.2007 року та до теперішнього часу не виконано. Виконавчий лист неодноразово повертався стягувачу без виконання, зокрема через невстановлення майна боржника.

Зокрема 30.12.2020 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підстав п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, та безрезультатність здійснених виконавцем заходів щодо розшуку такого майна.

В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до відділу державної виконавчої служби з заявою про вчинення певних виконавчих дій, в якій просив накласти арешт на спільну сумісну власність подружжя ОСОБА_4 , описати та накласти арешт на майно боржника за адресою його реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні встановлено, що зазначена виконавча дія до теперішнього часу не здійснена.

Як стверджувала у судовому засіданні державний виконавець, державною виконавчою службою внесено подання про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами, про що повідомлено стягувача.

Між тим, суд звертає увагу, що з часу відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не було здійснено ефективних дій, направлених на виконання рішення суду, подання щодо визначення частки боржника у спільному майні, яким він володіє з іншими особами, фактично направлено до суду лише після звернення стягувача з дійсною скаргою.

Державний виконавець не вжив заходів щодо опису та арешту майна, яке належить боржнику та може знаходитися за зазначеною стягувачем адресою: АДРЕСА_1 , яка, до речі, була відома виконавцю протягом всього часу здійснення виконавчого провадження, оскільки зазначена у виконавчих документах.

Враховуючи наведене, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою, оскільки є очевидною бездіяльність під час здійснення виконавчого провадження № 64485323.

Доводи державного виконавця в судовому засіданні про те, що виконавче провадження було відкрито нею в 2021 році, на час карантину відповідно до наказу було припинено особистий прийом громадян, крім того, 25 червня 2021 року нею було здійснено вихід за вищевказаною адресою боржника, але двері квартири були зачинені, ніяким чином не спростовують наявність бездіяльності державного виконавця, оскільки державним виконавцем не було вжито реальних заходів для повного виконання судового рішення на користь стягувача.

За таких обставин, слід визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мартинової Н.В. у виконавчому провадженні № 64485323 з виконання виконавчого листа № 202/7205/18, виданого 06.03.2019 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 160922,79 грн.

Крім того, з огляду на самостійність виконавця під час вчинення виконавчих дій, об`єднання на сьогодні виконавчого провадження № 64485323, в рамках якого стягувач просить зобов`язати виконавця накласти арешт на майно, суд вважає, що відповідно до ст. 451 ЦПК України необхідно зобов`язати державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) усунути порушення прав стягувача ОСОБА_1 шляхом вжиття заходів примусового виконання рішення суду у вигляді опису та арешту рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_2 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 450-451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мартинової Н.В. у виконавчому провадженні № 64485323 з виконання виконавчого листа № 202/7205/18, виданого 06.03.2019 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 160922,79 грн.

Зобов`язати державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) усунути порушення прав стягувача ОСОБА_1 шляхом вжиття заходів примусового виконання рішення суду у вигляді опису та арешту рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_2 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Ю.Марченко