У Х В А Л А

26 липня 2021 року

м. Київ

справа № 2-894/11

провадження №61-2806ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 27 серпня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 27 серпня 2014 року з пропуском річного строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити йому строк на подання касаційної скарги, оскільки він не був присутній у судовому засіданні, перебував на стаціонарному лікуванні, ухвала суду апеляційної інстанції не направлялась йому, він її не отримував. Докази на підтвердження цих обставин не надав.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що копію оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції він отримав 17 лютого 2021 року.

В ухвалі Верховного Суду від 26 березня 2021 року зазначено, що наведені заявником причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень не можуть бути підставами для поновлення пропущеного процесуального строку, оскільки не свідчать про існування виняткових обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини третьої статті 394 ЦПК України. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк на усунення її недоліків, запропоновано сплатити судовий збір у розмірі 7 308,00 грн та зазначити виключні обставини, що були причиною пропуску строку на касаційне оскарження, передбачені пунктами 1 та 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, та надати відповідні письмові докази.

На виконання ухвали Верховного Суду від 26 березня 2021 року заявник надіслав заяву, в якій зазначив, що 18 лютого 2021 року отримав копію ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 27 серпня 2014 року, що підтверджується копією його заяви від 17 лютого 2021 року.

Також зазначив, що суд апеляційної інстанції не направив копію ухвали суду відповідно до частини третьої статті 222 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи відсутні зворотні повідомлення про вручення, невручений рекомендований лист з відміткою про причини його повернення. В матеріалах справи є супровідний лист суду апеляційної інстанції від 10 грудня 2013 року про направлення копії ухвали до відома сторонам.

ОСОБА_1 вважає, що пропуск строку на касаційне оскарження зумовлене не направленням належним чином завіреної копії ухвали особам, які брали участь у справі, проте не були присутні у судовому засіданні під час розгляду.

На підтвердження вказаних обставин, суд касаційної інстанції надіслав запит до суду першої та апеляційної інстанції про отримання інформації щодо невиконання судом апеляційної інстанції вимог процесуального закону про не направлення заявнику оскаржуваного рішення суду.

У відповідь на цей запит суди надали докази, що ухвала апеляційного суду Чернівецької області від 27 серпня 2014 року направлялась заявнику.

Із рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 липня 2014 року випливає, що ОСОБА_1 є відповідачем у справі та належним чином повідомлений про розгляд справи.

У серпні 2014 року він подав апеляційну скаргу на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 липня 2014 року, що підтверджує його обізнаність про рішення суду про стягнення з нього заборгованості, з яким він не погожується.

Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК Українинезалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Оскільки касаційна скарга подана після спливу одного року з дня проголошення судового рішення - 27 серпня 2014 року, виключних випадків, які дають підстави відкрити провадження, заявник не навів, тому необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається із матеріалів касаційного провадження, ОСОБА_1 цікавився розглядом його апеляційної скарги лише у лютому 2021 року, подавши заяву про видачу копії ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 27 серпня 2014 року.

З Єдиного реєстру судових рішень відомо, що рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 липня 2014 року виконується, заявнику відома ця обставина, оскільки у 2019 році ОСОБА_1 звертався до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції про заміну сторони виконавчого провадження.

Враховуючи те, що, виключних випадків, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК Українизаявник не вказав та не надав належних та допустимих доказів, які це підтверджують, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 27 серпня 2014 року необхідно відмовити.

Керуючись статтями 390, частиною третьою статті 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 27 серпня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко