Справа № 202/6453/19
Провадження № 2/202/119/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря судового засідання - Весненко Р.В.,

розглянувши в позовному провадженні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідачів.

Позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 51 641,16 дол. США, заборгованість по пені у розмірі 13 946,08 грн. та судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір, відповідно до умов якого останній було надано кредит у розмірі 72 500,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом. В забезпечення виконання кредитного договору між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. У зв`язку із порушенням боржником умов кредитного договору, а саме несплатою платежів за договором, станом на 09.09.2019 утворилась вказана вище заборгованість, яку позивач просить стягнути.

Заперечуючи проти заявлених вимог зі сторони відповідачів надійшли відзив на позовну заяву, заява про застосування спливу строку позовної давності за змістом яких останні посилались на відсутність належних та допустимих доказів заборгованості, через те, що розрахунок банку не є таким, що свідчить про дійсний стан заборгованості. Просили суд застосувати строки позовної давності, оскільки позивач визнав строк повернення кредиту таким, що настав 22.08.2011 шляхом направлення вимоги про дострокове припинення строку кредиту і спливу 32 денного терміну, у зв`язку із чим пропустив строк позовної давності. Додатково зазначили, що всі платежі здійснені після 22.08.2011 повинні бути зараховані на сплату тіла кредиту.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

02.10.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Акціонерного товариства «УкрСиббанк», (далі - позивач) та ОСОБА_1 (далі - боржник) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 72 500 дол. США. За користування кредитними коштами у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 10,5 % річних, строк повернення кредиту не пізніше 02.10.2027, якщо не застосовується інший термін повернення кредиту. Пунктом 1.2.2. передбачено, що позичальник зобов`язався повернути суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 725,00 дол. США.

У відповідності до графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту (додаток № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 0, що є його невід`ємною частиною) загальний розмір погашення основної суми кредиту складає 72 500,00 дол. США, загальний розмір процентів за користування кредитом - 100 550, 40 дол. США.

02.10.2007 між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 0/2, відповідно до умов якого поручитель поручився за виконання позичальником умов кредитного договору про надання споживчого кредиту № 0 від 02.10.2007. Згідно з пунктом 1.2 договору поруки поручителю добре відомі усі умови основного договору, а саме: сума основного боргу - 72 500 дол. США; термін виконання основного зобов`язання - 02.10.2027. У пункті 2.1 договору поруки сторони цього правочину домовилися, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Відповідно до додаткової угоди від 30.01.2009 № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 02.10.2007, яка укладена між АКІБ «УкрСиббанк» та боржником, сторони домовилася про зміну кінцевого терміну повернення кредиту, зокрема, позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 04.10.2027 та зміну схеми погашення кредиту, а саме позичальник зобов`язався повернути суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 730,00 дол. США з 02.08.2009.

У відповідності до графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту, зміненого у відповідності до додаткової угоди від 30.01.2009 № 2, (додаток № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 0, що є його невід`ємною частиною) загальний розмір погашення основної суми кредиту складає 72 500,00 дол. США, загальний розмір процентів за користування кредитом - 101 962, 31 дол. США.

Згідно виписки за рахунком 02.10.2007 позичальник отримала кошти у сумі 75 500,00 дол. США згідно договору про надання споживчого кредиту № 0 від 02.10.2007.

У відповідності до повідомлення-вимоги № 31-12/12-891 від 13.07.2011 адресованої на ім`я боржника та заяви № 31-12/12-192 від 13.07.2011 - на ім`я поручителя, банк вимагав погасити прострочену заборгованість, яка виникла за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02.10.2007.

Листом від 14.03.2019 за вих. № 21-1-01/220 та вих. № 21-1-01/219 позивач на адресу боржника та поручителя направив вимогу за змістом якої банк вимагає погашення простроченого зобов`язання за кредитним договором № 0 від 02.10.2007 протягом 31 календарного дня з дати отримання цього повідомлення у розмірі 1 826, 73 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом, 505,59 дол. США - прострочена заборгованість за процентами.

У відповідності до розрахунку заборгованості за кредитним договором, розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом, розрахунку заборгованості за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, станом на 09.09.2019 розмір боргу за кредитом складає 51641, 16 дол. США (еквівалентно 1 295 471, 95 грн.), що складається з 49 624, 55 дол. США - заборгованість за кредитом, 1 922, 38 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 94,23 дол. США - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, 11 948, 23 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 19.01.2019 по 09.09.2019, 1 997, 85 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 08.03.2019 по 09.09.2019. Окрім того, як вбачається із вказаного вище розрахунку, боржником з 03.12.2007 по 31.05.2019 здійснювались періодичні платежі з метою погашення боргу за кредитним договором, що не заперечувалось боржником.

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

За загальними правилами, що випливають з положень ст. ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625, ЦК України, цивільні права та обов`язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов`язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в т.ч., вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки.

Враховуючи вище викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач/боржник в порушення умов кредитного договору свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконала, у зв`язку з чим у банка виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного, суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача, як до боржника, в частині стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин.

В той же час, суд вважає, що вимога заявлена про стягнення з відповідача, як з поручителя, заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02.10.2007, яка укладена між позивачем та боржником задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 559 ЦК України (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Тобто закон (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: 1) підвищення суми кредиту або розміру процентів, пені, штрафів, тощо; 2) відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; 3) установлення (збільшення розміру) неустойки; 4) встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; 5) включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів, тощо (відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі № 6-701цс15, від 23.12.2014 у справі № 3-196гс14, від 20.02.2013 у справі № 6-172цс12, від 21.05.2012 у справі № 6-18цс11, від 10.10.2012 у справі № 6-112цс12).

Встановивши, що ОСОБА_2 не підписував/не погоджував додаткової угоди від 30.01.2009 № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 02.10.2007, за змістом якого відбулася зміна зобов`язання без його згоди як поручителя (відстрочено дату повернення кредиту та збільшено розмір процентів за користування кредитом), внаслідок чого збільшено обсяг його відповідальності, суд вважає, що порука за кредитним договором припинилася.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що прийнятий ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VII, і який набрав чинності 04.11.2018 та введений в дію 04.02.2019 (щодо нової редакції ст. 559 ЦК України, яка передбачає відповідальність поручителя за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до зміни зобов`язання), у даному випадку застосовуватись не може, оскільки факт збільшення відповідальності поручителя відбувся саме у момент підписання правочину, а саме 30.01.2009, що за своїм наслідком припинило відповідальність поручителя за договором поруки.

Посилання відповідачів про сплив строків позовної давності через те, що позивач визнав строк повернення кредиту таким, що настав 22.08.2011 шляхом направлення вимоги про дострокове припинення строку кредиту і спливу 32 денного терміну судом відхиляються з огляду на відсутність відповідних доказів у матеріалах справи, та наявності вимог/заяв зі сторони банку у 2011 та 2019 році саме про оплату простроченої заборгованості, при цьому посилання у відповідних документах на передбачене умовами договору та законом право на дострокове повернення коштів за відсутності конкретної вимоги саме про дострокове повернення коштів за кредитом не може підтверджувати те, що банком було змінено строк повернення кредиту шляхом встановлення строків для дострокового повернення кредиту. Враховуючи викладене, а також з урахуванням здійсненням протягом 03.12.2007 - 31.05.2019 боржником ОСОБА_1 оплат на погашення кредитного договору, що нею не заперечувалось, звернення позивача до суду у вересні 2019 року, суд вважає, що строки позовної давності порушені не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

На підставі ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача/боржника на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 11, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02.10.2007 по кредиту та процентах у розмірі 51 641,16 дол. США та заборгованість по пені у розмірі 13 946, 08 грн.

В частині позовних вимог Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 9 820,63 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя Г.О. Кухтін