Справа № 573/761/21
Номер провадження 2-др/573/11/21
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Замченко А.О.,

з участю секретаря Півньової О.М.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

16 липня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій остання просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь 6550 грн. витрат на правову допомогу. Заява мотивована тим, що останній звернувся до суду з безпідставним позовом, який у подальшому було залишено без розгляду.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_1 та її адвокат Дорожинець Н.Г. не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а. с. 78, 80). Остання подала заяву про розгляд справи без їх участі, заяву просить задовольнити (а. с. 85).

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 77, 79). Подав клопотання про розгляд справи без його участі, у задоволенні заяви просить відмовити (а. с. 81, 82-83)

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

11 травня 2021 року ОСОБА_2 здав на пошту позов до ОСОБА_1 , в якому просив зменшити розмір стягуваних аліментів на дитину до 1/6 частини його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 14 липня 2021 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України вказану позовну заяву залишено без розгляду. Роз`яснити позивачу, що після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду, він має право звернутися до суду повторно.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 18 червня 2021 року сплатила адвокату Дорожинець Н.Г. 6550 грн.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Згідно з ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Тобто, стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат, зокрема, у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача. Саме такий правовий висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року в справі №761/20963/17-ц.

З огляду на положення ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У п. 38 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10 роз`яснено, що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Правовий аналіз вказаних положень свідчить, що звертаючись до суду із заявою про компенсацію судових витрат відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема, чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 543/408/17.

З огляду на положення п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень у його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Звернення ОСОБА_2 до суду із заявою про залишення його позову про зменшення розміру аліментів без розгляду не свідчить про безпідставність та необґрунтованість його позову. Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень у його реалізації.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2021 року в справі №350/1145/19.

Звертаючись до суду із заявою про компенсацію судових витрат, відповідачка вказувала, що ОСОБА_2 безпідставно звернувся до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, звернення позивача до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим законом, та відповідно безумовним доступом до правосуддя, незалежно від обґрунтованості позову та суду, до якого такий позов подано.

ОСОБА_2 реалізував передбачене цивільно-процесуальним законом України право на звернення до суду з позовом, а у подальшому - із заявою про залишення позову без розгляду. За таких обставин, суд не зобов`язаний при вирішенні відповідного питання з`ясовувати обставини, які стосуються суті справи або мотивів, у зв`язку з якими така заява подана. Достатньою підставою для вирішення питання про залишення позову без розгляду є лише подання такої заяви до початку розгляду справи по суті.

Таким чином, заява про залишення позову без розгляду подана з дотриманням вимог закону, оскільки на час подачі такої заяви діє норма ЦПК України, яка допускає вчинення цієї процесуальної дії, а тому не може розцінюватися як необґрунтовані дії позивача.

З огляду на викладене, у діях позивача відсутнє зловживання процесуальними правами. Доказів на підтвердження того, що останній зловживав своїми процесуальними правами або, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача, ОСОБА_1 суду не надала, а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 141, 142, 260, 261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя