Справа № 481/499/21
Провадж.№ 2/481/192/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року м. Новий Буг

Новобузький районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Ціпивко І.І., з участю секретаря судового засідання Асмолової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів,

встановив:

Стислий виклад позицій сторін

Позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на період навчання дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що у них із відповідачем є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 18.06.2009 року їх шлюб було розірвано. Згідно виконавчого листа по справі № 2-336, виданого 08.06.2010 року Новобузьким районним судом Миколаївської області, з відповідача стягувались аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини усіх видів його доходів. 23.03.2021 року виконавче провадження закінчено по досягненню дитиною повноліття, відтак стягнення припинено. Їх син ОСОБА_3 навчається у Донецькому національному університеті економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського (термін навчання з 14.09.2020 року по 30.06.2024 року). Дитина проживає із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач батьківський обов`язок не виконує, вихованням дитини не займається, матеріально не допомагає. Вона не може сама забезпечити потреби дитини, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що він не має можливості у подальшому сплачувати аліменти на утримання сина на час його навчання, оскільки не працює і об`єктивно не може працювати, так як змушений доглядати за своєю матір`ю ОСОБА_4 , 1938 року народження, яка є особою похилого віку, хворіє та потребує постійного догляду. Єдиним доходом його сімї є пенсія його матері.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 27 квітня 2021 року матеріали справи передано судді Ціпивко І.І.

На запит суду щодо доступу до персональних даних відповідача 03 червня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь.

Ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 04 червня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з участю сторін.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає та проти задоволення позову заперечує.

Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачами слід прийняти, позов задовольнити частково з наступних підстав.

Фактичні обставини справи встановлені судом та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджено документально те, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і його батьками являються сторони: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 4830-1, ОСОБА_3 .ю ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає у с. Новодмитрівка Новобузького району Миколаївської області разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 .

Відповдіно до довідки № 001-10/475 від 05.04.2021 року, виданої Донецьким національним університетом економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського, ОСОБА_3 є студентом вищої освіти, термін навчання з 14.09.2020 року по 30.06.2024 рік.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження серії ВП № 2037219 від 23.03.2021 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-336, виданого 08.06.2010 року Новобузьким районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку, закрито у зв`язку із досягненням дитиною повноліття.

Згідно квитанцій про оплату за навчання, вартість навчання ОСОБА_3 становить 8925,00 гривень.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 03 квітня 2018 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 03 квітня 2018 року, про що зроблено відповідний актовий запис, після реєстрації шлюбу визначено прізвище дружині « ОСОБА_1 ».

Від такого шлюбу у позивачки ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дочка ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_2 від 03 вересня 2019 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 08 червня 2010 року, ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і його матірю являється позивач ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 532875 від 27 січня 2020 року, ОСОБА_1 визнана інвалідом за загальним захворюванням на строк до 01 лютого 2022 року.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 17 жовтня 2019 року звільнений з роботи двірника за власним бажанням.

Відповдіно до довідки № 418 від 16.06.2021 року, виданої Миколаївським міським центром зайнятості ОСОБА_2 не зареєстрований у Миколаївському міському центрі зайнятості м. Миколаєва та в інших центрах зайнятості України як безробітний.

Судом встановлено та підтверджено документально те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю відповідача ОСОБА_2 та хворіє.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Судом встановлено та підтверджено документально те, що ОСОБА_3 , який є сином сторін, на день звернення до суду є повнолітнім, проте не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює, не одружений. Навчання на денній формі позбавляє ОСОБА_3 можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги.

Крім цього судом встановлено те, що позивачка є інвалідом, у якої також є малолітня дитина він іншого шлюбу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що позбавляє можливості позивачку ОСОБА_1 працювати, оскільки остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відтак самостійно забезпечувати сина, який навчається і не працює позивачка не має можливості.

Як на підставу своїх заперечень відповідач посилається на те, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу синові, оскільки сам не працює та доглядає за матір`ю, 1938 року народження, що позбавляє його працевлаштуватися.

Судом критично оцінюються такі доводи відповідача, оскільки відповідач є працездатного віку, був працевлаштований, проте звільнився із роботи за власним бажанням та не звертався до центру зайнятості із відповідною заявою, не є інвалідом та не хворіє.

Відтак об`єктивних перешкод для працевлаштування у відповідача немає.

Так, судом встановлено, що дійсно у відповідача є мати, 1938 року народження, яка в силу чвого віку хворіє, проте немає відомостей про необхідність її постійного догляду.

Крім цього, самим відповідачем у письмовому відзиві на позов підтверджено те, що його мати є пенсіонеркою та отримує пенсію, а отже сама себе матеріально забезпечує та не потребує матеріальної допомоги від сина.

Разом зтим, суд вважає обґрунтованими посилання позивачки на те, що її спільна з відповідачем дитина перебуває на її повному утриманні, оскільки він навчається за денною формою навчання, доходів не отримує. Те, що позивачка здійснює витрати за навчання сина знайшло підтвердження наданими позивачкою платіжними документами (банківськими квитанціями) і не спростовано відповідачем.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За наведених обставин позивачка належними і допустимими доказами довела право на стягнення з відповідача аліментів на утримання спільного з відповідачем повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, і що відповідач повинен та може надавати матеріальну допомогу дитині.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує особу відповідача, який є працездатного віку, стан здоров`я сторін та дитини, їх матеріальне становище; відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи те, що син сторін ОСОБА_3 є повнолітнім та ще не досяг 23 років, навчається, не працює та не одружений, потребуває матеріальної допомоги, а відповідач як його батько зобов`язаний утримувати свою дитину, є особою працездатного віку, не має протипоказань за станом здоров`я до працевлаштування, не має на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини чи батьків, а отже позовні вимоги щодо стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання сина є обгрунтвоаними та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, врахувавши розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, те що обов`язок утримувати дитину покладений на обох батьків; витрати позивача на дитину, на які вона покликалася, суд вважає, що позов слід задоволити та стягувати з з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно на час його навчання в Донецькому національному університеті економіки і торгівлі імені Михайла Туган - Барановського, але не довше ніж до досягнення дитиною 23 років.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів 27.04.2021 року, стягнення слід проводити саме з цієї дати.

Крім того, з відповідача підлягають стягненню на користь держави 908,00 грн. судового збору в частині стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати такого на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити повністю. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 21 квітня 2021 року на період його навчання в Донецькому національному університеті економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського, але не доше ніж до досягнення дитиною 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 908,00 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28.07.2021 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Суддя І.І.Ціпивко