Справа № 472/290/21
Провадження №2-о/472/22/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року смт. Веселинове

Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Орленко Л.О.,

з участю секретаря

судового засідання - Фок О.Л.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - Губської Ю.О. ,

заінтересованих осіб - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 смт. Веселинове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Лактіонова Світлана Анатоліївна, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

19 березняня 2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява обґрунтована наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степове Миколаївського району Миколаївської області померла його бабуся - ОСОБА_9 . Її смерть була зареєстрована Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що 17 червня 2020 року складено відповідний актовий запис за № 210. Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218, ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

За життя ОСОБА_9 , на випадок своєї смерті, склала заповіт, який був посвідчений 27 березня 2018 року секретарем Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області Іванчук С.Б. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 6.

Вказаним заповітом ОСОБА_9 заповідала своїм синам - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 ; а онукам: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в рівних долях земельну ділянку площею 9,09 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області.

Після смерті ОСОБА_9 спадкоємці, визначені у заповіті, подали заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Лактіонової С. А. На підставі вказаних заяв про прийняття спадщини була заведена спадкова справа № 86/2020.

Коли заявник звернувся до нотаріуса з метою подати заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті баби, нотаріус відмовилася приймати від нього вказану заяву, оскільки в заповіті відсутнє прізвище та ім`я - ОСОБА_1 , а одним із спадкоємців зазначено - ОСОБА_1 . Вказана відмова була усною, а тому з метою не допустити пропуску строку для прийняття спадщини, він звернувся до приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області - Євстратової О.М. для нотаріального посвідчення заяви про прийняття спадщини та направив вказану заяву поштою до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

В березні 2021 року він звернувся до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом та надав нотаріусу документи підтверджуючі, що він є онуком померлої та повідомив, що в заповіті допущена помилка у його імені, а саме помилково вказано « ОСОБА_1 » замість вірного « ОСОБА_1 », проте через відсутність у нього офіційних доказів допущення помилки, нотаріус видав йому постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Зважаючи на те, що в заповіті була допущена помилка у його власному імені, а саме зазначено онукам … « ОСОБА_1 » замість « ОСОБА_1 » він звернувся до суду за захистом своїх спадкових прав.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представник заявника - адвокат Губська Ю.О. заяву підтримали в тому ж обсязі і з тих же підстав, просили суд задовольнити заяву в повному обсязі.

В судовому засіданні заінтересовані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 висловили думку про можливість задоволення заяви.

Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. До суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти заяви не заперечують.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1 , представника заявника Губської Ю.О. , заінтересованих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Данилівка Казанківського району Миколаївської області, мала 3 (трьох) дітей:

- ОСОБА_5 , (підтверджується копією свідоцтва про народження);

- ОСОБА_6 (підтверджується копією витягу з ДРАЦС про державну реєстрацію народження);

- ОСОБА_13 (підтверджується копією витягу з ДРАЦС про державну реєстрацію народження).

В свою чергу у ОСОБА_5 народилося три сина (онуки померлої): двійня - ОСОБА_3 , 1982 р. н. та заявник - ОСОБА_1 , 1982 р. н. (підтверджується копіями свідоцтв про народження), а також син - ОСОБА_4 , 1992 р. н. (підтверджується копією свідоцтва про народження)

У ОСОБА_6 народилася дочка (онука померлої) - ОСОБА_14 .

Та у ОСОБА_13 народилося 2 (двоє) дітей (онуки померлої): ОСОБА_7 , 1995 р. н. та ОСОБА_15 , 1989 р. н. (підтверджується копіями свідоцтв про народження).

Таким чином, у померлої було 3 (троє) дітей та 6 (шестеро) онуків.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 , на випадок своєї смерті, склала заповіт, який був посвідчений секретарем Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області Іванчук С.Б. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 6, яким належний їй житловий будинок заповідала своїм синам ОСОБА_16 й ОСОБА_17 , а земельну ділянку онукам: братам заявника ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , заявнику (в заповіті помилково вказано ім`я ОСОБА_1 ) та ОСОБА_7 й ОСОБА_10 .

Свого середнього сина - ОСОБА_21 , ОСОБА_9 в заповіті не зазначила, оскільки місце його знаходження нікому не відомо й бабуся вважала його зниклим безвісті. Що ж стосується онуки ОСОБА_22 (дочка ОСОБА_17), то останній ще за життя бабуся передали інше майно.

Інших дітей та онуків у ОСОБА_9 , у тому числі на ім`я « ОСОБА_1 , 1982 р. н» не було.

Після складання заповіту бабуся повідомила своїх спадкоємців, в тому числі й заявника, про свою волю. Таким чином, всі спадкоємці знали, яке майно, в яких частках, хто із спадкоємців буде спадкувати у випадку смерті ОСОБА_9 .

Після смерті бабусі, при зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, нотаріус виявив розбіжності в імені спадкоємця ОСОБА_1 та його свідоцтвом про народження і паспортними даними заявника, де його власне ім`я « ОСОБА_1 ».

Така ситуація виникла через те, що з самого народження заявника всі називають, в тому числі й його бабуся, ОСОБА_1 , а не ОСОБА_1 .

Та незважаючи на допущену в заповіті помилку, факт того, що воля ОСОБА_9 на заповідання 1/5 частки належної їй земельної ділянки була саме заявнику - ОСОБА_1 , підтверджується сукупністю доказів, зокрема в заповіті чітко вказано, що ОСОБА_9 заповідає земельну ділянку саме онукам.

Як вбачається із доданих заявником документів, померла мала лише 6 (шість) онуків, і жодного онука на ім`я ОСОБА_1 у неї не було. Рік народження особи, вказаної в заповіті на ім`я « ОСОБА_1 », повністю співпадає з датою народження заявника. Окрім того, про бажання заповідати частку свого майна саме заявнику, померла неодноразово повідомляла свою двоюрідну сестру - ОСОБА_11 та свою подругу - ОСОБА_12 , про що вказані особи повідомили суд, під час їх допиту як свідків.

Вказану обставину також підтвердили й заінтересовані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки їм також була добре відома воля спадкодавця.

Окрім того, ту обставину, що у спадкодавця не має таких онуків, як ОСОБА_1 , 1982 р. н., підтверджує відповідь на адвокатський запит № 119-20 від 03.04.2021 р. надану Веселинівський РВ ДРАЦС ПМУ МЮ (м. Одеса).

П. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 294 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Стаття 315 ЦПК України передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України N 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Зі змісту Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2006 року за N0940 вбачається, що виправлення в заповіт вносяться за згодою заповідача.

Зважаючи на те, що жоден правовий акт не встановлює порядок внесення змін у власне ім`я нащадка у заповіті після смерті спадкодавця, тобто у разі помилки щодо прізвища, імені та по батькові нащадка не існує другого порядку виправлення цієї помилки, крім встановлення факту певного юридичного факту в судовому порядку. Тому суд вважає, що належним способом захисту права заявника є встановлення юридичного факту того, що заповіт, складений від імені ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Данилівка Казанківського району Миколаївської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Степове Миколаївського району Миколаївської області, який був посвідчений 27 березня 2018 року секретарем Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області - Іванчук С.Б., зареєстрований в реєстрі за № 6, із зазначенням онука ОСОБА_1 , 1982 р. н., насправді було складено на користь онука ОСОБА_1 , 1982 р. н.

Таким чином, враховуючи вище встановлені обставини справи, та те, що встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки породжує його право на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9 нарівні з іншими спадкоємцями, зазначеними в заповіті, суд дійшов висновку про задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 265, 268, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Лактіонова Світлана Анатоліївна, про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити повністю.

Встановити факт того, що заповіт складений від імені ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Данилівка Казанківського району Миколаївської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Степове Миколаївського району Миколаївської області, який був посвідчений 27 березня 2018 року секретарем Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області - Іванчук С.Б., зареєстрований в реєстрі за №6, із зазначенням онука ОСОБА_1 , 1982 року народження, насправді було складено на користь онука ОСОБА_1 , 1982 року народження.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення, а в разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 21 червня 2021 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко