Справа № 697/1185/21
Провадження № 2/697/476/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

29 липня 2021 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Колісник Л.О.

за участю секретаря судових засідань Титар Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Канів Черкаської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв`язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв`язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин. Свій позов мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Її дочка ОСОБА_2 , зареєстрована за даною адресою з 18.08.2004 та фактично проживала там до вересня 2010 року, оскільки після закінчення школи вона без зняття з реєстрації переїхала до м. Київ, де проживала та навчалася до 2017 року. Після навчання ще рік працювала в м. Київ, а в листопаді 2018 року, після чергової сварки, пов`язаної з її заміжжям, проти якого позивач була проти, між ними на даному грунті склалися неприязні стосунки та припинилися відносини. На даний час їй не відоме місце знаходження відповідача. Витрати на утримання житла позивач несе самостійно, а відповідач участі в утриманні житла не приймає.

Просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти її реєстраційного обліку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просять задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Належно повідомлена через оголошення на сайті судової влади відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за її відсутності суду не надала, тому суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивач.

Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.10.2004 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4944573 від 04.10.2004, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_1 (а.с.11).

З Витягу № 1629 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 18.05.2021 вбачається, що в квартирі за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.16).

З акту фактичного проживання осіб № 346 від 11.06.2021, складеного жителями будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та посвідченого майстром КП «ЖЕК» Серба О.М. вбачається, що вони засвідчили, що ОСОБА_2 зареєстрована, але фактично не проживає в квартирі АДРЕСА_4 з 01.09.2010 по даний час (а.с.23).

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи те, що судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на даний час не проживає в квартирі понад 10 років, не надала доказів поважності причин не проживання, вона може бути визнаний таким, що втратила право користування житловим приміщенням.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття зазначеної особи з реєстраційного обліку.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 247, 263-265, 354, 405 ЦПК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв`язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Встановити порядок виконання рішення суду, яким зазначити, що рішення є підставою для реєстраційного відділу виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області для зняття з реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , як такої, що втратила право користування цим жилим приміщенням, без надання паспорта.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Головуючий Л . О . Колісник