УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року м. Мукачево Справа №303/2968/21

4-с/303/24/21

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Кость В.В.

секретар судового засідання Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Мукачево

скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2

особа, дії якої оскаржуються: (1) заступник начальника Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Хрипта Олександр Олександрович;

(2) Мукачівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)

заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс»

про визнання дій незаконними, скасування постанови про відновлення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою, у якій просить визнати дії заступника начальника відділу Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Хрипти Олександра Олександровича щодо відновлення 3 серпня 2018 року виконавчого провадження №43347237 незаконними, а також визнанати незаконою та скасувати постанову про відновлення виконавчого провадження від 3 серпня 2018 року (надалі - Постанова).

Необхідність задоволення скарги обґрунтовується доводами про неправомірність дій щодо відновлення 3 серпня 2018 року виконавчого провадження №43347237 та прийняття оскаржуваної за предметом скарги постанови у зв`язку порушенням державним виконавцем норм законодавства та перевищенням своїх службових повноважень.

Як на підставу для задоволення скарги, представник скаржника посилається на те, що оспорювана Постанова прийнята всупереч приписам статті 41 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, представник скаржника вказує на те, що оскаржуваною Постановою було відновлено виконавче провадження та прийнято до виконання виконавчий документ, строк пред`явлення якого до виконання закінчився.

Також наголошує на тому, що про існування оскаржуваної постанови скаржник дізнався тільки 31 березня 2021 року після отримання копії матеріалів виконавчого провадження.

Представник Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Від уповноваженого представника третьої особи до суду надійшла заява та додаткові пояснення, згідно з якими подану скаргу вважає безпідставною, оскільки принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а постанову про повернення виконавчого документу стягувачу ВП №43347237 від 08.06.2015 стягувач не отримував. Виконавче провадження перебувало безперервно на виконанні з 14.05.2014 по 23.02.2021. Також, у зв`язку із пропуском десятиденного строку на звернення до суду, просить скаргу залишити без розгляду.

На підставі ухвали суду від 25 травня 2021 року витребувано від Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) оригінали або належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №43347237.

Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.

Згідно з частиною першою ст. 1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються і приписи частин першої та другої ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, якими передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців (частина перша ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Перш за все при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 18 Цивільного процесуального кодексу України визначені ознаки обов`язковості судових рішень.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У переданій на розгляд суду скарзі представник скаржника просить суд визнати незаконною та скасувати Постанову у зв`язку з неправомірністю дій державного виконавця.

По відношенню до таких доводів скаржника суд зазначає наступне.

На підставі постанови державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Феделеш Василя Ілліча від 14.05.2014 відкрито виконавче провадження ВП №43347237 з приводу примусового виконання ухвали суду від 26.06.2013 про визнання мирової угоди між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_1

08.06.2015 державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Танинець І.В. в межах виконавчого провадження ВП 43347237 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст.47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, 03.08.2018 заступником начальника відділу Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Хриптою Олександром Олександровичем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження ВП №43347237 з посиланням на норми ст. статі 41 Закону України «Про виконавче провадження»

Щодо законності спірної Постанови, суд зазначає наступне.

Підстави для відновлення виконавчого провадження регламентовані приписами ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», які мають імперативний характер.

Так, відповідно до частини першої ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної Постанови, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

З наведеного вбачається, що обов`язок державного виконавця відновити виконавче провадження та підстави для відновлення виконавчого провадження, прямо встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження» (стаття 41) і такі дії можливі виключно за умови визнання судом незаконною чи скасування в установленому законом порядку постанови про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувачу.

З матеріалів справи вбачається, що на даний час, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.06.2015 ВП №43347237 судом не скасована (не визнана незаконною).

В свою чергу, існування нескасованої постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві виключає можливість відновлення виконавчого провадження на підставі статі 41 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, в державного виконавця не було правових підстав для відновлення виконавчого провадження ВП №43347237 з виконання ухвали суду від 26.06.2013 №6/303/285/13.

Аргументи та доводи представника ТОВ «Фінансова компанія Траст Фінанс» не спростовують вищевказаних висновків суду.

Також суд відхиляє клопотання представника фінансової установи про залишення скарги без розгляду з огляду на наступне.

Частиною першою статті 449 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Представником ТОВ «Фінансова компанія Траст Фінанс» не надано належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що скаржник дізнався про фактичне існування оскаржуваної Постанови раніше 31 березня 2021 року.

Натомість, скаржником на підтвердження своїх доводів щодо моменту ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №43347237, ВП №43347742 надано адвокатський запит та супровідний лист від 31.03.2021 №18.6-38/7667.

Відповідно до частини другої статті 451 Цивільного процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням вищенаведених обставин справи, скарга підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись статтями 8, 19, 124, 1291 Конституції України, статтями 2, 3, 12, 18, 260, 447, 450-451 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

ПОСТАНОВИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 - задоволити.

2. Визнати дії заступника начальника відділу Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Хрипти Олександра Олександровича щодо відновлення 3 серпня 2018 року виконавчого провадження №43347237 неправомірними.

3. Постанову заступника начальника відділу Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Хрипти Олександра Олександровича про відновлення виконавчого провадження від 3 серпня 2018 року ВП №43347237 скасувати.

4. Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Кость