Справа № 308/8693/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонний суд Закарпатської області Дегтяренко К.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

встановив:

09 липня 2021року ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відчужувати або в інших спосіб розпоряджатися земельними ділянками.

Заяву обґрунтувала тим, що ОСОБА_1 готує для подачі до суду позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Середнянської селищної ради, Головного Управління Держгеокадастру у Закарпатській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, приватний нотаріус Форкош Мирослава Михайлівна, про скасування рішень Худлівської сільської ради про затвердження матеріалів технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, скасування державної реєстрації земельних ділянок із закриттям поземельних книг, скасування державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки, скасування свідоцтва про право на спадщину в частині передачі у власність спірних земельних ділянок та державної реєстрації права власності на земельні ділянки. Необхідність подання вказаного позову пов`язана з наступним.

Відповідачі у справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , є власниками земельних ділянок площею 0.1900 га для ведення особистого селянського господарства, за кадастровим номером :10:002:0031. розташованої в ур. «Керт». с. Худльово, Ужгородського району. Закарпатської області та площею 0.2500 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за кадастровим номером :10:002:0032. розташованої в по АДРЕСА_1 .

У результаті протиправних дій покійної ОСОБА_2 - матері ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , Худлівської сільської ради, кадастрового реєстратора було порушено її право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Такі порушення полягають в тому, що у результаті протиправних дій вказаних осіб при проведенні робіт з оформлення покійною ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :10:002:0032. :10:002:0031 було грубо порушено встановлені на момент приватизації таких земельних ділянок законодавчі вимоги щодо розроблення технічної документації, які мали наслідком допущення помилок у визначенні координат таких земельних ділянок, а також їх меж, що в наступному було перенесено до Державного земельного кадастру. Вказані порушення призвели до того, що на території належної їй на праві власності земельної ділянки, сформованої ще в 1998 році, було у 2009 році незаконно зареєстровано земельні ділянки з кадастровими номерами :10:002:0032, :10:002:003 1.

Як наслідок, ОСОБА_1 позбавлена можливості присвоїти кадастровий номер належній їй на праві приватної власності земельній ділянці, а відтак можливості повноцінно розпоряджатися своєю власністю.

Так, 28.01.2021 року Державним кадастровим реєстратором Відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області за результатами розгляду моєї заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 19.01.2021 (реєстраційний номер ЗВ-021) прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з тих підстав: - електронний документ не відповідає установленим вимогам, про що зазначено в протоколі проведення перевірки електронного документа.

Згідно з висновком щодо перевірки електронного документа встановлено, що: перетин ділянок з ділянкою :10:002:0032; площа співпадає на 7,3918%. Перетин ділянок з ділянкою :10:002:0031; площа співпадає на 0,035 %. Рекомендовано виправити недоліки щодо перетину земельних ділянок.

У добровільному порядку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовляються усунути вказані порушення та ігнорують всілякі мої звернення до них. Більше того, як стало відомо, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають намір в найближчі дні відчужити земельні ділянки з кадастровими номерами :10:002:0032, :10:002:0031.

Станом на сьогодні в будинку вже проживають особи, які мають намір набути вказані земельні ділянки у власність. Зазначені обставини матимуть наслідком ускладнення або унеможливлення ефективного захисту та поновлення моїх порушених прав, за захистом яких заявник має намір звернутися до суду, а також унеможливлять виконання рішення суду в частині позовних вимог про скасування державної реєстрації на земельну ділянку за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , адже відчуження земельних ділянок призведе до внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині нового власника.

У зв`язку з наведеним просить:

-заборонити ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: невідомий), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків: невідомий ) відчужувати або в інший спосіб розпоряджатися земельними ділянками:

-площею 0,1900 га для ведення особистого селянського господарства, за кадастровим номером :10:002:0031, розташованої в ур. «Kepт», с. Худльово, Ужгородського району. Закарпатської області;

-площею 0.2500 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за кадастровим номером :10:002:0032, розташованої в по АДРЕСА_1 .

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи відповідно до статті 153 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч. 1ст. 153 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється, однак

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд вважає, що така підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Відповідно роз`яснень Верховного суду України, викладених у п. 1Постанови Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 р., єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з аналізу даної норми закону, під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити, і такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Згідно ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу Україниєдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

У відповідності до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Відповідно до частин 5-7статті 153 Цивільного процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про що постановити ухвалу, в якій зазначити вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішити питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Таким чином, з метою виключення потенційної можливості невиконання рішення суду за результатами судового розгляду справи, у контексті з положеннями ст. 2 ЦПК України, заяву про накладення арешту на майно, яке є предметом спору по даній справі, слід задовольнити.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц.

Встановлено, що між сторонами існує спір, предметом якого є належні їм на земельні ділянки.

Спір між сторонами виник з приводу правомірності формування та набуття права власності на спірні земельні ділянки.

Суд констатує, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за яким зареєстроване право власності на спірні земельні ділянки, мають можливість розпорядитися ними в будь-який час на власний розсуд. Відтак існують ризики відчуження відповідачами спірних земельних ділянок, або розпорядження у будь який інший спосіб, до подачі позовної заяви та вирішення спору по суті, що значно може ускладнити виконання рішення суду, ухваленого у майбутньому, тому необхідність забезпечення позову у спосіб, обраний позивачем, слід визнати обґрунтованим.

При цьому, забезпечення даного позову саме у такий спосіб не позбавлятиме відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права користування спірними земельними ділянками та не порушуватиме їх прав та законних інтересів.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову за результатами розгляду зазначеного клопотання не є вирішенням спору по суті без фактичного його розгляду судом. Вжиття заходів забезпечення позову, у даному випадку, суд вважає вимушеним заходом, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити виконання рішення суду через відчуження майна відповідачами.

Судом не встановлено підстав, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.151-153, 260 ЦПК України, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити.

-заборонити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відчужувати або в інший спосіб розпоряджатися земельними ділянками:

-площею 0,1900 га для ведення особистого селянського господарства, за кадастровим номером :10:002:0031, розташованої в ур. «Kept», с. Худльово, Ужгородського району. Закарпатської області;

-площею 0.2500 га для для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за кадастровим номером :10:002:0032, розташованої в по АДРЕСА_1 .

Роз`яснити заявнику, що у відповідності до ч.4 ст.152 ЦПК Україниу разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. У разі неподання заявником відповідної позовної заяви заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються.

Стягувач: ОСОБА_1 , (АДРЕСА_1 );

Боржник: ОСОБА_2 , (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: невідомий);

Боржник: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: невідомий).

Копію ухвали направити для виконання до Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (площа Шандора Петефі, будинок 14, офіс 57, м. Ужгород, Закарпатська область) та учасникам справи для відома.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи,якому повна ухвала суду не була вручена удень її проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали судуякщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути поданапротягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя К.С. Дегтяренко