Провадження № 2/522/5043/21
Справа № 947/6956/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Бойко А.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з останньої на свою користь 80000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 14.03.2020 року під час зборів власників паркувальних місць ОСББ «Лазурне узбережжя», за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 погрожувала вбивством ОСОБА_1 , з метою чого тримала в руках пістолет, нецензурно лаялась, а потім з власного балкону кидала у ОСОБА_1 вазони з квітами.

Враховуючи, на думку позивача, реальність загрози своєму життю, він переніс моральні страждання, які оцінює в 80000 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09.04.2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження.

09.06.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_2 , просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що в заяві, яку ОСОБА_1 подав до поліції, стосовно зазначеного інциденту, викладені інші обставини аніж ті, які зазначені в позові, що на думку відповідача, свідчить про їх надуманість. Крім того, на думку відповідача, позивачем жодним чином не доведено як самого факту спричинення йому моральних страждань, та глибини цих страждань, а також того, що ці страждання спричинені з вини відповідача.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.07.2020 року справу направлено до приморського районного суду м. Одеси для розгляду за підсудністю.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.07.2020 року дану справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено її розгляд на 17.08.2020 року.

10.08.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_2 , просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на тіж самі обставини, що і в попередньому відзиві.

17.08.2020 року у зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи відкладено на 02.09.2020 року.

02.09.2020 року у судовому засіданні оголошено перерву до 02.11.2020 року.

02.11.2020 року у судовому засіданні оголошено перерву до 24.11.2020 року.

24.11.2020 року у судовому засіданні був допитаний ОСОБА_3 у якості свідка з боку відповідача, який своїми поясненнями спростував факт погроз вбивством ОСОБА_1 та наявність пістолету в ОСОБА_2 під час інциденту 14.03.2020 року. Розгляд справи відкладено на 28.01.2021 року.

28.01.2021 року у зв`язку із оголошенням штормового попередження третього (червоного) рівня небезпеки, судове засідання не відбулося, наступна дата 12.03.2021 року.

12.03.2021 року за клопотанням представника відповідача, розгляд справи відкладено на 12.05.2021 року.

12.05.2021 року розгляд справи відкладено на 10.06.2021 року.

10.06.2021 року у судовому засіданні був допитаний ОСОБА_4 у якості свідка з боку позивач, який своїми поясненнями підтвердив факт погроз вбивством ОСОБА_1 та наявність пістолету в ОСОБА_2 під час інциденту 14.03.2020 року. Розгляд справи відкладено на 09.07.2021 року.

09.07.2021 року у судовому засіданні був допитаний ОСОБА_5 у якості свідка з боку відповідача, який своїми поясненнями спростував факт погроз вбивством ОСОБА_1 та наявність пістолету в ОСОБА_2 під час інциденту 14.03.2020 року.

У судовому засіданні 09.07.2021 року, позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити повністю. Відповідач та її представник позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно протоколу №4 засідання правління ОСББ «Лазурне Узбережжя» від 08.04.2017 року, ОСОБА_1 з 08.04.2017 року є головою правління ОСББ «Лазурне Узбережжя» за адресою: м. Одеса, вул. Гаршина, 5А.

Згідно довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.05.2019 року, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 .

15.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з заявою (реєстраційний номер 6819), в якій зазначив, що 14.03.2020 року під час зустрічі з сусідами мешканцями ОСББ «Лазурне Узбережжя» за адресою: АДРЕСА_1 , по ситуації, пов`язані з відключенням електроенергії в будинку, представник мешканців будинку ОСОБА_2 , висловлювалась на його адресу нецензурною лайкою, погрожувала застрелити позивача з пістолета сріблясто-стального кольору, який тримала в руках, а потім піднялась до себе в квартиру та кинула в бік позивача корзину з-під квітів.

Свою позовну заяву ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що внаслідок загрози його життю пістолетом з боку ОСОБА_2 , він зазнав моральних страждань, суму компенсації за які він оцінює у 80000 грн.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 п. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року, роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Обов`язковою підставою для відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою особи.

Наявність моральної шкоди доводить потерпіла особа, зазначаючи у позовній заяві, які негативні наслідки мають місце, у чому саме полягають моральні втрати, чим обґрунтовано розмір їх відшкодування. Письмовими доказами на підтвердження наявності моральної шкоди можуть бути, зокрема, медичні довідки про виникнення захворювання чи інше погіршення стану здоров`я у зв`язку з хвилюваннями, спричиненими посяганням на права потерпілого; висновки лікарів чи медичних комісій про ступінь втрати працездатності, про необхідність проведення хірургічної операції; довідки про відрахування з вузу тощо.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі № 330/2081/16-ц.

Згідно ч.1-2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, крім доводів, зазначених у позовній заяві, будь-яких інших доказів на підтвердження заявлених вимог позивач суду не надав взагалі, зокрема, не надавши доказів встановлення в рамках кримінального провадження будь-яких обставин спричинення йому моральних страждань відповідачем.

Оцінюючи показання свідків, суд по-перше вказує на наявність протирічь між показанням свідків з обох сторін.

Суд зазначає, що ці показання безумовно не були «єдиним» доказом по справі на які посилалися сторони. Тому суд визнає, що нічого не вказує на те, що показання свідків є «вирішальними» для результату розгляду справи (див. рішення у справі «Шачашвілі проти Німеччини» (Schatschaschwili v. Germany), пункт 123).

Науковці вказують, що поняття «свідок» трапляється в ньому щонайменше у трьох, певним чином, споріднених значеннях: 1) Людина, що була присутня при якій-небудь події, пригоді й особисто бачила що-небудь; 2) Особа, яку викликають до суду для посвідчення відомих їй обставин; 3) Особа, присутня при чому-небудь для офіційного підтвердження дійсності або правильності чогось. Цінність та відмінність свідка від інших учасників процесу полягає, крім іншого, в юридичній незацікавленості щодо результатів вирішення справи.

Отже, юридична сила доказів це здатність доказів служити законним засобом встановлення обставин справи та обґрунтуванням висновків суду про ці обставини. Показання свідків мають юридичну силу за таких умов: 1) отримання доказової інформації від належного свідка; 2) отримання відомостей про обставини справи у встановлений законом спосіб.

Виходячи з усталеної практики Верховного Суду (постанова від 11.12.2018 року по справі 521/17175/15-ц), суд приймає до уваги при оцінці наявних показань свідків по справі можливість добросовісної помилки (ненавмисного перекручування об`єктивної дійсності) на користь сторони, яка базується на бажанні свідків допомогти стороні.

Показання свідків зі сторони позивача та відповідача суд розцінює критично та відхиляє, оскільки їх покази є неконкретними, суперечливими та не підтверджують і не спростовують факту спричинення позивачеві моральної шкоди з боку відповідача, тому у суду наявні обґрунтовані сумніви у достовірності і правдивості фактів, повідомлених цими свідками, які не можуть вважатися беззаперечливими доказами заявлених вимог.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 не обгрунтованими і не доведеними, а тому залишає їх без задоволення.

Керуючись ст.ст. 5, 15, 1166, 1167, 1187, 1190, 1196, 1200, 1201 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ) про відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 12.07.2021 року.

Суддя: В.Я. Бондар