Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2740/20

Провадження № 2-о/126/15/2021

"15" липня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

присяжних Толстова О.О., Терінчик І.Д.

зі секретарем Олійник І. В.,

за участі заявниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання особи безвісти відсутньою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулася в суд з даною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутньою. Заяву обгрунтовує тим, що вона є її рідною сестрою та в 2005 році виїхала з м. Бершадь в невідомому напрямку. Останній раз вона бачила свою сестру в 2016 році, на похороні у їх матері, після чого остання виїхала до АРК та ніяких відомостей про себе не повідомляє.

Заявниця разом з сином проживає в квартирі, яка належить їй та її сестрі ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності. Проте у зв`язку з тим, що з сестрою в неї відсутні будь-які зв`язки, у заявниці виникають проблеми щодо утримання їх квартири. Дані обставини і стали причиною звернення з даною заявою до суду.

Дана заява надійшла до суду 14.12.2020 року та відповідно до автоматизованого розподілу судових справ між суддями була передана на розгляд судді Хмель Р.В.. Ухвалою суду від 18.12.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання, яке в подальшому було відкладено.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні подану нею заяву підтримала та просила задовольнити.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що у заявниці, ОСОБА_1 є рідна сестра, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.06.2016 року та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 13.07.1981 року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2016 року, вбачається, що ОСОБА_1 отримала його на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 та, яка складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Вказані обставини, також підтверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46242525 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майн про реєстрацію права власності №76427311.

Крім того, згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.12.2012 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , успадкували у рівних частках спадщину, яка складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Те, що заявниця, ОСОБА_1 , успадкувала 1/4 вищевказаної квартири також підтверджено витягом про державну реєстрацію прав №36262577.

Крім дослідження письмових доказів, в судовому засіданні за клопотанням заявниці було допитано також свідків.

Так, свідок ОСОБА_4 , надала суду покази, в яких вказала, що ОСОБА_2 в останнє бачила на похороні в мами в 2016 році. Також зазначила, що з того часу останню вона не бачила та їй відомо, що нібито вона проживає в даний час в АРК Крим.

Свідок, ОСОБА_5 , надала суду покази, в яких вказала, що ОСОБА_2 вона знає з дитинства та в шкільні роки вони підтримували дружні стосунки, однак з закінченням школи, вони перестали спілкуватися, так як ОСОБА_2 поїхала навчатися на території АРК Крим. Також, свідок зазначила, що в останнє ОСОБА_2 , бачила на похороні матері.

Вирішуючи справу у межах заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року.

Згідно із ст. 305, 306 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцем знаходження її майна. У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, яка пропала безвісти.

Звертаючись до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою, заявник повинен довести факт порушення її прав, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Визнання фізичної особи безвісно відсутньою відбувається за таких умов:

а) протягом одного року фізична особа відсутня за місцем свого постійного проживання;

б) протягом цього ж строку заінтересованим особам нічого не відомо про місце її перебування;

в) вжиті заходи для встановлення місця перебування фізичної особи не дали результатів;

г) питання, заради яких заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, є юридично важливими та не можуть бути вирішені без такого визнання.

Відповідно до ч.1 ст. 307 ЦПК України, суд до початку справи встановлює осіб, які можуть дати свідчення про фізичну особі, місцеперебування якої невідоме. а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

З метою уточнення місця реєстрації, ОСОБА_2 , судом було направлено відповідний запит. З наданої відповіді встановлено, що місцем реєстрації ОСОБА_2 є АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні також досліджено відповіді на запит суду до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, а саме відомості, щодо перетинання державного кордону ОСОБА_2 , згідно якого вбачається, що остання перетинала кордон на пункті пропуску КПВВ Каланчак 20.06.2016 року, 21.09.2016 року, 24.09.2016 року, 23.01.2017 року та в пункті пропуску КПВВ Чонгар ( ОСОБА_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно відповіді Головного Управляння пенсійного фонду України в Вінницькій області, ОСОБА_2 на обліку не перебуває, пенсію не отримує.

П.7 ч.1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб. Початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність" інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності.

З довідки №7394/203/03-2021 від 15.07.2021 року наданої т.в.о. начальника ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_7 , вбачається, що заявниця по справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зверталася до відділку поліції з заявою про оголошення в розшук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та оперативно-розшукова справа щодо розшуку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Окрім того, згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, ОСОБА_2 , як співвласник квартири, наділена правом володіти, користуватись та розпоряджатись належним їй майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Відповідно до вимог статей 305-309 Цивільного процесуального кодексу України, виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами.

Як передбачено ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Слід зазначити, що виїзд особи на неконтрольовану територію не може сам по собі свідчити про її безвісну відсутність. Не можна визнавати безвісно відсутнім громадянина, про якого вірогідно відомо, що він живий, але немає точних відомостей про його місце перебування. Фактична відсутність відомостей про місце перебування особи не дає суду підстав для визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Крім того, слід звернути увагу і на те, що відповідно до п.7 ч.1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб. Початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність", інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності.

Доказів заведення розшукової справи та відкриття кримінального провадження з приводу зникнення ОСОБА_2 до суду не надано.

Виходячи з встановлених обставин, наданих доказів та вимог закону, вбачається, що при розгляді справи не встановлено наявності юридичного складу для визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутньою, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 про визнання особи безвісти відсутньою.

На підставі ст. 43 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 19, 76-78, 81, 89, 263-265, 268, 273, 293, 305, 306 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ: :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання особи безвісти відсутньою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_2 , РОНКПП НОМЕР_3 .

Суддя Р. В. Хмель