ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/3951/20 Номер провадження 22-ц/814/1580/21Головуючий у 1-й інстанції Шевченко В. М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2020 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного тексту судового рішення - 21.09.2020 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, просила збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області по справі № 52/639/13-ц від 03.07.2013 року, на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 500 грн щомісяця до 3000 грн, починаючи з дати подання цієї заяви до суду та до повноліття дитини.

Заявлені вимоги мотивовані ухиленням відповідача від будь-якої участі у матеріальному забезпеченні, вихованні та спілкуванні з дитиною, а також тим, що визначений судом розмір аліментів є очевидно недостатнім для утримання дитини.

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Збільшено розмір аліментів, що встановлений рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 03.07.2013 року у справі № 528/639/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 3 000,00 грн., які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

В зв`язку із збільшенням розміру аліментів припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 03.07.2013 року у справі № 528/639/13-ц.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1 197 грн 50 коп., які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сила до досягнення дитини повноліття.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд розглянув справу без його участі, про пред`явлений позов він не знав та не міг знати, так як проживав за іншою адресою, ніж та, що вказана у позові.

Позивачем суду не надано жодного доказу, що він має можливість сплачувати аліменти саме в такому розмірі, суд не міг врахувати, що відповідач має на утриманні дружину та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і сам не має постійного місця роботи.

У відзиві ОСОБА_2 просить рішення суду залишити без змін, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Зокрема, у відзиві стверджується, що відповідач був обізнаний про рішення суду ще у 2020 році від державного виконавця, від позивача особисто.

Звертається увага, що за загальною практикою судів розмір аліментів, що стягуються з осіб, які офіційно не отримують прибутку, визначається у розмірі прожиткового мінімуму.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі перебували у цивільному шлюбі з вересня 2007 року по листопад 2010 року.

Сторони мають спільну дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 03.07.2013 у справі № 528/639/13-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи із дня подачі заяви до суду, 25.04.2013р. і до досягнення дитиною повноліття, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.57-58).

Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що 25.11.2013р. року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 та змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с.56).

Рішенням Гребінківського районного суду від 08.06.2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано, ОСОБА_2 залишено прізвище « ОСОБА_7 » (а.с.59-60)

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає із матір`ю ОСОБА_2 та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дитини не надає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

У частині першій статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне ж погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що справа розглянута судом першої інстанції без належного повідомлення відповідача: процесуальні документи суду і повістки-виклики повернуті до суду без вручення у зв`язку із закінченням строку зберігання поштового відправлення, у зв`язку із зазначенням неправильної адреси, не проживанням відповідача за зазначеною адресою (а.с.43-46, 54-55), отже відповідач об`єктивно був позбавлений можливості заперечувати проти позову, подаючи відповідні докази.

З огляду на наведене апеляційний суд, перевіряючи заперечення відповідача, відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України досліджує докази, долучені до апеляційної скарги.

Заявляючи вимоги про збільшення розміру аліментів, ОСОБА_2 посилається на те, що відповідач матеріальної допомоги не надає та ухиляється від будь-якої участі у матеріальному забезпеченні, вихованні та спілкуванні з дитиною. Всі витрати пов`язані із вихованням, всебічним духовним та фізичним розвитком дитини оплачуються позивачем одноособово.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, 28 листопада 2020 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 (а.с.93)

Від даного шлюбу вони мають сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.94).

Як вбачається з довідки ТОВ «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ ГУД ФУД» від 29 квітня 2021 року, ОСОБА_1 працює на даному підприємстві на посаді мерчендайзера департаменту продажу Полтавського регіону з 18 березня 2021 року по теперішній час (а.с.96).

Отже, при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів апеляційний суд приймає до уваги наявність на утриманні відповідача малолітньої дитини.

Оцінюючи усі надані у справу докази за правилами ст.89 ЦПК України. апеляційний суд погоджується, що встановлений попереднім рішенням суду розмір аліментів є вочевидь замалим, відповідач має можливість надавати допомогу дитині у більшому розмірі, проте новий розмір, визначений судом першої інстанції без урахування сімейного стану відповідача.

За викладених обставин, доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до зміни судового рішення в частині визначення збільшеного розміру аліментів, є такими, що ґрунтуються на нормах матеріального права, встановлених обставинах справи, а тому рішення суду в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні шляхом зменшення визначеного судом розміру аліментів з 3 000 грн до 1 500 грн.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено на 50%.

Таким чином, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави 840,80 : 50% = 420,40 грн.

Подаючи апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 сплачено 1 261,21 грн. судового збору (а.с.84)

Апеляційна скарга задоволена на 39,9%.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на повернення йому судового збору у розмірі 1261,21 : 39,9% = 503,22 грн.

Відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн., а за рахунок держави ОСОБА_1 слід відшкодувати судовий збір у розмірі 503,22 грн, то, враховуючи ч.10 ст. 141 ЦПК України, за рахунок держави ОСОБА_1 слід відшкодувати судовий збір у розмірі 503,22 - 420,40 = 82,82 грн.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2020 року змінити, зменшивши визначений судом розмір аліментів з 3000 грн до 1500 грн.

Відшкодувати за рахунок держави ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 82 грн 82 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 05 липня 2021 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М. Триголов