Справа № 473/2171/21
УХВАЛА

іменем України

"09" липня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді - Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність керівника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

14.06.2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на бездіяльність керівника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арештів з нерухомого майна, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстратором Вознесенського міськрайонного управління юстиції та реєстратором Миколаївською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанов державного виконавця відділу ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції:

- про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 44842596 від 23.09.2014року, номер запису про державну реєстрацію обтяження 7124339 (спеціальний розділ)

- про відкриття провадження та накладення арешту на майно боржника по виконавчому провадженню 29981826 від 23.11.2011 року, номер запису про обтяження об`єкту нерухомого майна 11919097.

В обґрунтування своїх вимог заявник ОСОБА_1 вказував, що на виконанні Вознесенського міськрайонного відділу ДВС перебували у 2011-2019роках перебували виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого на підставі рішення апеляційного суду Миколаївської області від 01.04.2010 по справі № 2-1756/09 про стягнення з нього на користь ПАТ «Банк Фінанси та кредит» 141 097,64грн., які було завершені 11.04.2019року шляхом закінчення виконавчого провадження в зв`язку із сплатою боргу боржником у повному обсязі ( п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження») з зазначенням в постанові державного виконавця про припинення чинності арешту майна боржника, але в цій частині постанова не виконана.

Посилаючись на що він був стороною виконавчого провадження, не існує інших незавершених виконавчих проваджень, які б обумовлювали необхідність існування накладеного на майно арешту та не існує можливості самостійного скасування виконавцем арешту через знищення матеріалів виконавчого провадження, заявник ОСОБА_1 просив скаргу задовольнити.

В судове засідання заявник не з`явився, суду надав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

В.о. керівника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Червона Я.В.в судове засідання з`явилася, суду надала заяву про розгляд скарги за її відсутності, в якій зазначає про відсутність на теперішній час на виконанні виконавчих проваджень, де боржником є заявник ОСОБА_1 та підтверджує підставу повернення виконавчого документу.

Представник заінтересованої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ», що є правонаступником ПАТ «Банк Фінанси та кредит», в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти заяви не подав.

Дослідивши матеріали цивільної справи № 2-1756, № 473/60/21суд прийшов до наступного.

У частині першій статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Із матеріалів справи слідує, що заявник ОСОБА_1 був стороною виконавчих проваджень, заперечення проти арешту (опису) майна, не пов`язані зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, а тому скаргу слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні Вознесенського міськрайонного відділу ДВС протягом 2011-2019 років перебували виконавчі провадження № 29981826, № 44842596 з примусового виконання виконавчих листів виданих апеляційним судом Миколаївської області по справі №2-1756 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»») кредитної заборгованості в сумі 141 097,64грн.

Судом з`ясовано також, що зареєстровані обтяження у вигляду арештів нерухомого майна належного боржнику ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстратором Вознесенського міськрайонного управління юстиції та реєстратором Миколаївською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанов державного виконавця відділу ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції:

- про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 44842596 від 23.09.2014року, номер запису про державну реєстрацію обтяження 7124339 (спеціальний розділ)

- про відкриття та накладення арешту на майно боржника по виконавчому провадженню 29981826 від 23.11.2011 року, номер запису про обтяження об`єкту нерухомого майна 11919097.

Виконавче провадження №58653203 з виконання виконавчих листів по цій справі, виданих на підставі рішення з апеляційного суду Миколаївської області від 01.04.2010року було закінчене 11.04.2019р. в зв`язку із сплатою боргу в сумі 141 097,64грн. у повному обсязі (а.с.85-86, т.2) шляхом винесення постанови на підставі п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», з зазначенням в постанові державного виконавця про припинення чинності арешту майна боржника, але в цій частині постанова не виконана.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 02 червня 2016року № 1404 «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404), який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Положеннями статті 1 Закону №1404 визначено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виходячи із цього визначення слід розуміти, що виконання одного і того самого виконавчого документу в незалежності від кількості випадків його пред`явлення до виконання має сприйматися як єдине виконавче провадження, на відміну від виконання різних виконавчих документів, де боржником є одна і та сама особа.

Згідно з частинами першою, другою статті 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на державних виконавців, приватних виконавців, які визначені Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Зокрема, відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404 примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, в тому числі, встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи.

Водночас, норми Закону № 1404 містять комплекс дій обов`язкового характеру, які повинен вчиняти державний виконавець в процесі виконання рішення. Одним із його заходів є звернення стягнення на майно боржника, яке відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1404 полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до пункту 6 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404 державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 56 Закону № 1404, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також проведенням опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку. Отже, як закінчення виконавчого провадження, так саме повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. При цьому, підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачені ч.ч. 2, 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, арешт знімається в разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, судом встановлено, що

-на все майно належне заявнику ОСОБА_1 накладено арешт, який продовжує діяти до теперішнього часу.

-на час розгляду справи заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк Фінанси та кредит» в межах виконавчого провадження про стягнення за рішенням апеляційним судом Миколаївської області від 01.04.2010року по справі №2-1756 на користь ПАТ «Банк Фінанси та кредит» 141 097,64грн. не існує; інших незавершених виконавчих проваджень, які б обумовлювали необхідність існування накладеного на майно арешту, не існує, внаслідок чого самостійне скасування виконавцем арешту є неможливим.

-згідно договору про відступлення прав вимоги від 09 жовтня 2020 року, укладеного з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» ТОВ «Олком-Лізинг» набув право грошової вимоги за кредитним договором № 118-07/МБ від 27 липня 2007 року, укладеним між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»») та ОСОБА_1

-ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.02.2021р. по цивільній справі № 473/60/21 в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком- Лізинг» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі №2-1756/09 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено в зв`язку закінченням виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення.

-вимоги скарги про зобов`язання зняти арешт з майна є неможливими без скасування постанови про накладення арешту на нерухоме майно.

За встановлених обставин, суд вважає, що наведені обставини свідчать, що існування арешту майна заявника при визнанні державним виконавцем факту завершення всіх виконавчих проваджень відносно заявника порушує саму мету застосування відповідної процедури. Так, наразі, механізм забезпечення виконання рішення існує, проте провадження в рамках якого його було застосовано завершено, а від так скарга в межах вимог ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з аналізу діючого законодавства, із матеріалів скарги суд не вбачає у діях керівника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) бездіяльності щодо не зняття арешту з нерухомого майна належного боржнику ОСОБА_1 .Фактично в його письмових відповідях на звернення ОСОБА_1 зазначено не про відмову в знятті арешту з нерухомого майна, а роз`яснення законодавства з зазначенням про вирішення спору судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати керівника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) самостійно або шляхом надання доручення підпорядкованим державним виконавцям, зняти арешт з нерухомого майна,належного ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ), які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстратором Вознесенського міськрайонного управління юстиції та реєстратором Миколаївською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанов державного виконавця відділу ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції:

- про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 44842596 від 23.09.2014року, номер запису про державну реєстрацію обтяження 7124339 (спеціальний розділ)

- про відкриття та накладення арешту на майно боржника по виконавчому провадженню 29981826 від 23.11.2011 року, номер запису про обтяження об`єкту нерухомого майна 11919097.

Ухвала може бути оскаржене в Миколаївський апеляційний суд через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: О.Є. Старжинська