233 Справа № 233/2963/21
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

30.07.2021 року м. Костянтинівка

Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Бєлостоцька О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на в`їзд/виїзд неповнолітньої дитини на/з тимчасово окуповану територію України та за кордон без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить надати дозвіл, без згоди батька ОСОБА_2 , на багаторазові тимчасові в`їзди/виїзди з/на тимчасово окупованої території, їх переміщення вздовж лінії зіткнення в межах Донецької та Луганської областей (територія проведення операції Об`єднаних сил, на тимчасово окуповану територію України), на отримання паспорту громадянина України, закордонного паспорту, на отримання візи, на багаторазовий виїзд за кордон України до усіх країн світу, у тому числі країн Шенгенської угоди та Європейського Союзу, Сполучених Штатів Америки, Австралії, Арабської республіки Єгипет, Туреччини, Російської Федерації, Білорусії, Грузії, Ізраїлю неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі його матері ОСОБА_4 (або уповноваженої нею особи) протягом строку з 26 червня 2021 року до його повноліття.

29 липня 2021 року за запитом суду отримана інформація щодо зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання відповідача.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі судом встановлено, що даний позов подано з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Із поданої позовної заяви вбачається, що позивачка просить надати неповнолітньому ОСОБА_3 дозвіл на виїзд за кордон України до усіх країн світу, у тому числі країн Шенгенської угоди та Європейського Союзу, Сполучених Штатів Америки, Австралії, Арабської республіки Єгипет, Туреччини, Російської Федерації, Білорусії, Грузії, Ізраїлю, до досягнення ним повноліття, тобто багаторазовий виїзд і впродовж тривалого часу.

При цьому чинним законодавством передбачено вирішення судом питання про дозвіл на виїзд (одноразовий) неповнолітнього без згоди одного з батьків, а не на неодноразові виїзди до ряду країн та на невизначений період.

В постанові від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 Великою Палатою Верховного Суду зроблено правовий висновок, відповідно до якого тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду має відповідати найкращим інтересам дитини.

Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 643/1090/17, незазначення позивачем конкретної адреси місця перебування дитини та ненадання доказів на підтвердження повернення дитини на територію України виключає можливість встановити обов`язкові обставини, а саме: чи буде такий дозвіл відповідати найкращим інтересам дитини. Сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має країна поїздки, мета такої поїздки та період поїздки. Надання дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення конкретної адреси місця перебування дитини за межами України та ненадання доказів на підтвердження повернення дитини на територію України створить ситуацію правової невизначеності та непрогнозованості.

У зв`язку з викладеним приходжу до висновку, що зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є неконкретними і підлягають уточненню.

Так позивачем в її позовній заяві не вказано конкретної держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, не конкретизовано адресу місця перебування дитини за межами України, умови проживання, не зазначено мети конкретної поїздки, дати її початку та закінчення, не зазначено доказів незгоди та ухилення відповідача від надання дозволу на виїзд дитини за межі України та в чому вони полягають, не зазначено доказів на підтвердження повернення дитини на територію України.

Також позивачем заявлено вимоги про надання дозволу на отримання паспорту громадянина України, закордонного паспорту, на отримання візи. Однак обставин, якими вона обґрунтовує ці вимоги, позивачем не викладено. Посилання на норми матеріального та процесуального закону, якими передбачено такий спосіб захисту прав або інтересів, позовна заява також не містить.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності із ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2270 грн.

Таким чином, відповідно до ставок судового збору, встановлених Законом України «Про судовий збір», за подання до суду даного позову підлягає сплаті судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок (2270 х 0,4).

Згідно ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

В силу ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При зверненні до суду із вище вказаним позовом позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати. Зазначене клопотання обґрунтоване форс-мажорними обставинами в країні, повним закриттям кордонів, відсутністю сполучення між окупованою територією, де позивач знаходиться, та Україною, наявністю малолітньої дитини.

Проте, як вбачається із викладених вище норм, Закон України «Про судовий збір» пов`язує звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати з певними обставинами та умовами. В обґрунтування клопотання позивача обставин для звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати, передбачених Законом України «Про судовий збір», не викладено, а також не додано жодних доказів, які б підтверджували майновий стан позивача.

За таких обставин, вважаю, що заявлене клопотання є необґрунтованим, а тому в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати слід відмовити, запропонувавши їй сплатити судовий збір у передбаченому законом розмірі та порядку (реквізити для сплати: отримувач Костянтин.УК/м.Костянтинiвка/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 37890775, банк отримувача (ГУДКСУ) Казначейство України (ел.адм.податків), код банку (МФО) 899998, номер рахунку UA0005058, код класифікації доходів бюджету 22030101) або заявити обґрунтоване клопотання про звільнення від сплати судового збору у передбаченому законом порядку.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, оскільки встановлено, що дану позовну заяву подано з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, вважаю за необхідне позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на в`їзд/виїзд неповнолітньої дитини на/з тимчасово окуповану територію України та за кордон без згоди батька залишити без руху, повідомивши про це позивача, запропонувавши їй усунути зазначені в ухвалі недоліки та надавши строк для усунення вказаних недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 175, 185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на в`їзд/виїзд неповнолітньої дитини на/з тимчасово окуповану територію України та за кордон без згоди батька залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки заяви у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскрженню не підлягає.

Суддя: