Справа № 274/3255/21 Провадження № 2/0274/1267/21
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
29.07.21 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судових засідань Жмурко В.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 ,
доДержавного підприємства "Центр капітального будівництва"
пророзірвання договору цивільно-правового характеру та трудового договору,
У травні 2021р р. ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просить розірвати договір цивільно-правового характеру від 02.02.2015 р. та розірвати трудовий договір від 01.07.2014 р., які укладені між ним та Державним підприємством "Центр капітального будівництва".
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 квітні 2021 р. звернувся до Бердичівського міського центру зайнятості для отримання статусу безробітного та поставлення на облік як особи, що шукає роботу, проте йому було відмовлено у задоволенні звернення у зв`язку з встановленням факту його зайнятості на Державному підприємством "Центр капітального будівництва" за договором цивільно-правового характеру та трудовим договором, однак ОСОБА_1 з 2015 р не має цивільних та трудових відносин з Державним підприємством "Центр капітального будівництва".
Державне підприємство "Центр капітального будівництва" своєї позиції щодо позову у порядку, передбаченому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомило.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 звернувся до Державного підприємства "Центр капітального будівництва" з листом від 25.03.2021 р., у якому просив надіслати йому документи щодо розірвання або закінчення цивільно-правового договору, наказу про звільнення або інші документи, що підтверджують розірвання його трудових або цивільно-правових відносин з цим підприємством (а. с. 11), проте відповіді на цей лист він не отримав.
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що на його дзвінки та письмові звернення щодо врегулювання питання розірвання договорів, які стосуються предмета спору, Державне підприємство "Центр капітального будівництва" не реагує.
ОСОБА_1 звернувся до Бердичівського міського центру зайнятості з зверненням від 28.04.2021 р., на яке отримав відповідь, яка містилась у листі від 30.04.2021 р ., про те, що на підставі довідника ПОУ він з 02.02.2015 р. є особою, яка виконує роботи з договором цивільно-правового характеру та з 01.07.2014 р. за трудовим договором як найманий працівник (без трудової книжки) у Державному підприємстві "Центр капітального будівництва", на даний час договір цивільно-правового характеру та трудові відносини відповідно до довідника ПОУ не розірвані, документи про припинення цих договорів ним на надані, а тому факт його зайнятості не спростовано, що згідно з підпунктом 2 пункту 23 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та веденнях обліку осіб, які шукають роботу", затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 р. № 793, є підставою для відмови у наданні йому статусу безробітного (а. с. 10, 112).
Таким чином ОСОБА_1 позбавлений можливості розірвати цивільно-правовий та трудовий договори, укладені з Державним підприємством "Центр капітального будівництва", і як наслідок не може бути зареєстрований як безробітний та постановлений на облік як особа, яка шукає роботу.
Відповідно до статті 7 Кодексу законів про працю України особливості регулювання праці, зокрема, працівників, які працюють у фізичних осіб за трудовими договорами, встановлюються законодавством.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є: угода сторін.
Тобто трудовий договір від 01.07.2014 р. було припинено 01.02.2105 р. за угодою ОСОБА_1 та Державного підприємства "Центр капітального будівництва", а відтак його не може бути розірвано, як це просить ОСОБА_1 у позові, оскільки розірвати можна договір, який діє.
За таких обставин Суд частково задовольняє позов в частині вимоги про розірвання трудового договору, а саме визнає, що трудовий договір від 01.07.2014 р., укладений між ОСОБА_1 та Державним підприємством "Центр капітального будівництва", припинив свою дію 01.02.2015 р.
У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що його цивільно-правові відносини з Державним підприємством "Центр капітального будівництва" з договором від 02.02.2015 р. припинились у 2015 р., що вказує на те, що цей договір припинив свою дію у 2015 р. або за домовленістю сторін, або ж у зв`язку з його виконанням, а відтак його не може бути розірвано, оскільки розірвати можна договір, який діє.
При цьому ОСОБА_1 не зазначає, коли саме у 2015 р. припинились його цивільно-правові відносини з Державним підприємством "Центр капітального будівництва", а тому Суд виходить з того, що вони припинились в останній день 2015 р. 31.12.2015 р.
Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною першою статі 604 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється за домовленістю сторін.
Зважаючи на наведене, Суд частково задовольняє позов в частині вимоги про розірвання цивільно-правового договору, а саме визнає, що договір цивільно-правового характеру від 02.02.2015 р., укладений між ОСОБА_1 та Державним підприємством "Центр капітального будівництва", припинив свою дію 31.12.2015 р.
На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з Державного підприємства "Центр капітального будівництва" на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 908,00 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 280 282 Цивільного процесуального кодексу України,
2. Визнати, що трудовий договір від 01.07.2014 р., укладений між ОСОБА_1 та Державним підприємством "Центр капітального будівництва", припинив свою дію 01.02.2015 р.
3. Визнати, що договір цивільно-правового характеру від 02.02.2015 р., укладений між ОСОБА_1 та Державним підприємством "Центр капітального будівництва", припинив свою дію 31.12.2015 р.
4 У задоволенні іншої частини позову відмовити.
5. Стягнути з Державного підприємства "Центр капітального будівництва" на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат 908,00 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя В.В. Корбут