Справа № 465/1067/18 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/811/1065/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:77
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Симця В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 26 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Франківського районного суду міста Львова знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької (у подальшому „Театр), третя особа Генеральний директор театру художній керівник Вовкун Василь Володимирович, про поновлення на роботі та стягнення оплати за час вимушеного прогулу і моральної шкоди.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26 січня 2021 року застосовано до учасника судового процесу, третьої особи Генерального директора театру - художнього керівника Вовкуна В.В., заходи процесуального примусу, а саме:стягнуто з останнього штраф в розмірі 3 (трьох) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6 810 грн. 00 коп., на користь Державної судової адміністрації України.

Вищезгадану ухвалу оскаржив ОСОБА_1 , який просить її скасувати, покликаючись на її безпідставність та порушення норм процесуального права.

Стверджує, що суд не визнавав його явку в судове засідання обов`язковою, а відтак твердження про це в оскаржуваній ухвалі вважає таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 в судовому засіданні 25.09.2018 року вже допитувався в якості свідка, а також дав свої письмові пояснення з приводу заявленого спору, а також клопотання про розгляд справи за його відсутності, а відтак вважає, що суд не був позбавлений можливості вирішити спір по суті на підставі наявних у справі матеріалів.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

За правилами ст.211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України участь особи, яка є стороною у цивільному процесі, в судових засіданнях особисто або через свого представника є процесуальним правом, а не обов`язком цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією із засад (принципипів) цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України).

Цивільний процесуальний кодекс України зобов`язує суд вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК України).

Пунктом 7 ч. 2ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки визначені законом або судом.

Відповідно до п. 3 ч. 2, ч. 3ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою. У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Згідно із ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Види заходів процесуального примусу передбачені ст. 144 ЦПК України.

Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 1ст. 144 ЦПК України, заходами процесуального примусу є, зокрема, штраф.

На підставі ч. 1ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року становить 2 270 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Таким чином, у разі постановлення судом ухвали про застосування заходів процесуального примусу до учасника справи у виді стягнення штрафу за невиконання процесуальних обов`язків - неявки в судове засідання за викликом суду, якщо його явка визнана судом обов`язковою, суд повинен обґрунтовано мотивувати в своїй ухвалі, яким чином неявка учасника справи свідчить про недобросовісність виконання ним процесуальних обов`язків чи створює протиправні перешкоди у здійсненні судочинства.

Разом з цим, як вбачається з оскаржуваної ухвали, в оскаржуваній ухвалі не наведено обґрунтованих мотивів застосування заходу процесуального примусу (штрафу) до ОСОБА_1 , як третьої особи, які б явно свідчили про недобросовісність третьої особи у виконанні процесуальних обов`язків чи створення перешкод у вирішенні заявленого спору по суті, лише зазначено, що в діях останнього наявні ознаки неналежного виконання своїх процесуальних обов`язків, зокрема неприбуття до суду особи, явка якої визнана судом обов"язковою.

Поряд з цим, в судовому засіданні 25.09.2018 року ОСОБА_1 був присутній та допитувався як свідок (т. 2, а.с. 194-198).

В подальшому, судове засідання було призначене на 29.10.2018 року, однак не відбулось у зв`язку із зайнятістю головуючого у іншому судовому процесі, як слідчого судді (т. 2 а.с. 237).

В цьому контексті, колегія суддів бере до уваги те, що ОСОБА_1 подавав письмові пояснення з приводу заявленого спору та клопотання з приводу розгляду такого без його участі (т. 2 а.с. 100-105), а тому суд першої інстанції не був позбавлений можливості вирішити спір по суті на підставі наявних у справі матеріалів та за наявності у справі клопотання третьої особи про розгляд справи без його участі.

Крім цього, суд у мотивувальній частині ухвали обґрунтував прийняте рішення про застосування заходів процесуального примусу до третьої особи ОСОБА_1 у зв`язку із зловживанням процесуальними правами, проте в описовій частині встановив порушення у виді неявки третьої особи в судове засідання, що є невиконання процесуальних обов`язків, покладених на учасника судового процесу, а відтак - іншим складом правопорушення.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.Позивачами івідповідачами можутьбути фізичніі юридичніособи,а такождержава.

Виходячи з положень цивільного процесуального законодавства відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

При цьому, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч. 1 ст. 42 ЦПК України).

Враховуючи наведене, поза увагою колегії суддів не може залишитися те, що постановляючи оскаржувану ухвалу та застосовуючи до третьої особи ОСОБА_1 захід процесуального примусу, місцевий суд стверджує, що третя особа є стороною у справі.

За вищенаведених обставин в їх сукупності оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 148 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 148, 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 3 і 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 26 січня 2021 року, якою стягнуто з ОСОБА_1 штраф в розмірі 3 (трьох) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6 810 грн. 00 коп., на користь Державної судової адміністрації України.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 26 липня 2021 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.