Ухвала

08 липня 2021 року

м. Київ

справа №333/2466/19

провадження № 61-10505ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., розглянув касаційну скаргу Державного агентства лісових ресурсів Українина рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство», Державного агентства лісових ресурсів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ДП «Запорізьке лісомисливське господарство», Державного агентства лісових ресурсів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Комунарського районного суд м. Запоріжжя від 12 серпня 2020 року позов задоволено.

Визнано незаконною бездіяльність Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство», Державного агентства лісових ресурсів України щодо не передання до комунальної власності територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради споруди, а саме сараю з інвентарним номером 10310542 (відповідно до плану території позначений літ. М), та зобов`язано Державне підприємство «Запорізьке лісомисливське господарство», Державне агентство лісових ресурсів України вчинити дії щодо передачі до комунальної власності територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради споруду за інвентарним номером 10310542, а саме сарай (відповідно до плану території позначений літ. М), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та є допоміжним приміщенням даного житлового будинку.

Стягнуто з Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384, 20 грн за рахунок бюджетних асигнувань.

Стягнуто з Державного агентства лісових ресурсів України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань солідарно з Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство» та Державного агентства лісових ресурсів України витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, витрати, пов`язані із залученням спеціаліста у розмірі 1 200,00 грн, всього у розмірі 11 200,00 грн.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 19 травня 2021 року апеляційну скаргу Державного агентства лісових ресурсів України залишено без задоволення, рішення Комунарського районного суд м. Запоріжжя від 12 серпня 2020 року у цій справі залишено без змін.

24 червня 2021 року Державне агентство лісових ресурсів України подало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Комунарського районного суд м. Запоріжжя від 12 серпня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 травня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядкуспрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Верховний Суд урахував, предмет позову, складність справи та прийшов висновку, що дана справа є незначної складності, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань випадки, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі може бути переглянуто у касаційному порядку.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного агентства лісових ресурсів України на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство», Державного агентства лісових ресурсів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. А. Калараш

О. С. Ткачук