УХВАЛА

28 липня 2021 року

м. Київ

справа № 760/25459/19

провадження № 61-1128св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: орган приватизації державного житлового фонду - управління житлово-комунального господарства Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у попередньому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відмову від касаційної скарги на постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О., Яворського М. А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до органу приватизації державного житлового фонду - управління житлово-комунального господарства Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання приватизації недійсною,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У вересні 2019 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом про визнання приватизації недійсною.

Позов мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Залізничної районної Ради народних депутатів 29 березня 1996 року на підставі розпорядження від 29 березня 1996 року № 12838, зареєстрованого Бюро технічної інвентаризації м. Києва від 11 квітня 1996 року за № 8714, зареєстровано право власності у рівних частках на житло - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на 4 членів сім`ї: батька ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 , сина ОСОБА_1 , сина ОСОБА_2 .

Приватизація квартири здійснювалась на підставі заяви ОСОБА_3 , який був основним квартиронаймачем, при цьому вказана квартира була приватизована на всіх членів сім`ї основного квартиронаймача, незалежно від їх віку. Станом на день здійснення приватизації позивачі були неповнолітніми, у зв`язку з чим не мали повної цивільної дієздатності. Внаслідок цього включення позивачів у число співвласників відбулося поза їх бажанням та волею.

Позивачі проходять військову службу у Збройних Силах України та через використання ними у 1996 році права та приватизацію не можуть реалізувати своє право на зарахування на постійний квартирний облік, отримання в постійне користування житлового приміщення для власної сім`ї за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України та подальшої її приватизації. Таким чином, включення неповнолітніх позивачів без їх згоди та поза їх бажанням до співвласників вищезазначеної приватизованої квартири призвело до фактичного використання ними права на приватизацію без відповідного волевиявлення та позбавило позивачів права на приватизацію державного житла для потреб своїх сімей. Оскільки розпорядження органу приватизації та свідоцтво про право власності на житло є актами індивідуальної дії та порушують права та інтереси позивачів, вони повинні бути скасовані судом в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного просили: відновити право ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на безоплатну приватизацію житла відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» шляхом скасування права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 (на ј частку) та ОСОБА_2 (на ј частку); виключити з числа власників квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , скасувати право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 (на Ѕ частку), яка виникла в результаті дарування часток від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнати за ОСОБА_3 ј частку права власності на житлову квартиру АДРЕСА_2 та визнати за ОСОБА_4 ј частку права власності на житлову квартиру АДРЕСА_2 ; зобов`язати державного реєстратора нерухомого майна м. Києва зареєструвати право власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна на ім`я ОСОБА_3 (на ј частку) і ОСОБА_4 (на ј частку), а також скасувати право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 (на Ѕ частку), яка виникла в результаті дарування часток від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 частково задоволено. Відновлено право ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на безоплатну приватизацію житла відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» шляхом скасування права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 (на ј частку) та ОСОБА_2 (на ј частку), виключено з числа власників квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року апеляційну скаргу управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації задоволено.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову.

Відмовлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в позові до органу приватизації державного житлового фонду - управління житлово-комунального господарства Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання приватизації недійсною.

Судові витрати управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації в розмірі 3 457,80 грн компенсовано за рахунок держави.

Короткий зміст та узагальнення доводів касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2021 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі, витребувано її з Солом`янського районного суду м. Києва.

29 квітня 2021 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.

У липні 2021 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду заяву про відмову від касаційної скарги.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

У разі закриття касаційного провадження у зв`язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається.

Наслідки прийняття судом відмови від касаційної скарги, передбачені зазначеною вище нормою, ОСОБА_1 відомі.

Враховуючи, що заяву про відмову від касаційної скарги подано до закінчення касаційного провадження та відсутні підстави, передбачені частиною п`ятою статті 206 ЦПК України, заява ОСОБА_1 про відмову від касаційної скарги підлягає задоволенню, а касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 закриттю.

Керуючись статтею 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відмову від касаційної скарги задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від касаційної скарги на постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року.

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до органу приватизації державного житлового фонду - управління житлово-комунального господарства Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання приватизації недійсною закрити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді А. І. Грушицький
В. С. Висоцька
І. В. Литвиненко