Дата документу 13.07.2021 Справа № 328/3386/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №328/3386/16 Головуючий у 1 інстанції: Петренко Л.В.
Провадження № 22-ц/807/1791/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 28 грудня 2016 року про визнання мирової угоди між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини.

У позові ОСОБА_2 , яка є бабусею малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням уточнень, просила суд позбавити батьківських прав - ОСОБА_1 щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з підстав свідомого ухилення відповідача від батьківських обов`язків.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 , звернулась із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

В позові ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_2 перешкоджає їй у спілкуванні з дитиною, та просила суд усунути перешкоди зі сторони ОСОБА_2 спілкуватися з донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановити спосіб участі у вихованні доньки: систематичні побачення з донькою по суботам та неділям кожного тижня у м. Молочанськ, можливість забирати дитини за місцем проживання ОСОБА_1 у м. Запоріжжя на шкільні канікули (восени, взимку та навесні), на літні канікули на 1 місяць з можливістю спільного відпочинку.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 09 листопада 2016 року позови об`єднано в одне провадження.

У грудні 2016 року від ОСОБА_2 , надійшла заява про зміну позовних вимог, в якій остання просила суд:

- визначити місце проживання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з бабусею ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

28 грудня 2016 року на адресу Токмацького районного суду Запорізької області надійшла заява про затвердження мирової угоди, з текстом мирової угоди, підписаним ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та представником третьої особи (а.с. 168).

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 28 грудня 2016 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з іншої сторони, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, за якою:

1. ОСОБА_2 зобов`язується не чинити перешкоди ОСОБА_1 спілкуватися з донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також приймати участь в їх вихованні, шляхом:

- надання систематичних побачень з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по суботам та неділям кожного тижня з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. на території м. Молочанськ та м. Токмак Запорізької області.

- надання ОСОБА_1 можливості спільного відпочинку влітку з 01 по 15 липня та з 01 по 15 серпня кожного року з ОСОБА_3 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з правом виїзду з м. Молочанськ за місцем проживання матері або за місцем відпочинку.

- надання ОСОБА_1 можливості забирати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері на шкільні канікули (восени, взимку та навесні).

2. ОСОБА_1 зобов`язується сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

- ОСОБА_2 відмовляється від позовних вимог до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

3. Сторони усвідомлюють, що затвердження умов мирової угоди призводитиме до закриття провадження у справі та їм зрозумілі і відомі наслідки ст. ст. 175, 205, 206 ЦПК України.

4. Дана мирова угода набирає чинності з дати її підписання сторонами й затвердження ухвалою суду.

Наслідки закриття провадження, передбачені статтею 206 Цивільного процесуального кодексу України, сторонам відомі і зрозумілі.

Мирова угода укладена на добровільних засадах, без примусу, не порушує права та інтереси сторін, інших осіб та держави.

Сторонам роз`яснені наслідки укладення мирової угоди, а саме: ця ухвала має силу судового рішення, обов`язкова до виконання та позбавляє сторони можливості звертатися до суду з позовом з того ж приводу, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Провадження в об`єднаній цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, - закрито.

На вказану ухвалу, у березні 2021 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що ухвала про затвердження мирової угоди суперечить нормам Сімейного кодексу України, та на порушення судом першої інстанції процесуального законодавства при її прийнятті, просить скасувати ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 28 грудня 2016 рокута направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали, згідно норм СК України отримувачем аліментів могли бути: той з батьків, на ім`я якого вони присуджені; опікун дитини; другий з батьків, баба, дід, інші родичі, орган опіки та піклування - при задоволенні позову про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший заклад, у який влаштована дитина, за умови, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини та влаштували дитину в такий заклад. Проте, ОСОБА_2 , яка є рідною бабою малолітньої дитини та не є її законним опікуном та не зверталась до суду з позовом про відібрання дитини, за законодавством баба не могла виступати отримувачем аліментів. Визнання мирової угоди, що містить умову стягнення на користь баби аліментів з матері, яка не позбавлена батьківських прав, та за відсутності рішення суду про відібрання дитини - суперечить нормам Сімейного кодексу України. За таких обставин, мирова угода, яка суперечить закону, не могла бути визнана судом у відповідності до приписів ч. 5 ст. 175 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент постановлення ухвали суду). Суд мав постановити ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжити судовий розгляд справи. Крім того, ОСОБА_1 , також посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена у судовому засідання без участі сторін, а отже суд першої інстанції не дотримався вимог, встановлених ч. 3 ст. 175 ЦПК України, зокрема обов`язку роз`яснення сторонам наслідків укладення мирової угоди.

Скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України від ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 на адресу апеляційного суду надійшов відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1

ОСОБА_2 зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

ОСОБА_2 також зазначає, що станом на день затвердження мирової угоди малолітня дитина ОСОБА_5 , 2006 року народження постійно проживала разом з бабусею та дідусем та перебувала на їх повному матеріальному забезпеченні та утриманні з самого народження. При цьому, ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом саме в інтересах своєї малолітньої онуки ОСОБА_6 , 2006 року народження, так як батька дитини було позбавлено батьківських прав з 2008 року, а матір дитини покинула її на батьків та виїхала за межі міста Молочанськ в невідомому напрямку. Тому в 2015-2016 році бабуся дитини вимушена була звернутися до органів поліції для встановлення місця проживання скаржниці. Натомість, зверненню з апеляційною скаргою на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 28 грудня 2016 року послуговувала наявність у провадженні Токмацького районного суду Запорізької області на теперішній час двох цивільних справ за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої дитини та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки пені за прострочення сплати аліментів.

У відзиві ОСОБА_2 також посилається на норми Сімейного кодексу України, відповідно до яких, аліменти на утримання дитини присуджуються за вибором того з батьків, або інших законних представників, разом з яким проживає дитина. Крім того, положеннями ст. 258 СК України передбачено, що баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ОСОБА_2 також вважає безпідставними, оскільки п. 3 мирової угоди містить підтвердження, що сторони усвідомлюють, що затвердження умов мирової угоди призводитиме до закриття провадження у справі та їм зрозумілі і відомі наслідки ст. ст. 175, 205, 206 ЦПК України. Крім того, окрім мирової угоди сторони особисто підписали заяву про затвердження мирової угоди в якій просили розглянути справу та затвердити мирову угоду без їх участі і повідомляли суду про те, що на підставі належного їм права передбаченого ст. 175 ЦПК України про укладення мирової угоди, а також те, що наслідки передбачені ст. 206 ЦПК України їм відомі і зрозумілі.

З огляду на наведені обставини, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 просить залишити ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 28 грудня 2016 року по цій справі без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Також, у відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов від ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 , остання заявила клопотання про заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області у зв`язку з її реорганізацією на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Молочанської міської об`єднаної територіальної громади.

12 липня 2021 року від ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_8 надійшли пояснення на відзив на апеляційну скаргу, в яких скаржниця звертає увагу на те, що ОСОБА_2 у відзиві посилається на норми СК України, в діючій редакції, зміст статей в редакції СК України, діючий на момент постановлення оскаржуваної ухвали значно змінився, та не містив на той час наведених у відзиві положень. Заперечення щодо порушення судом процесуальних норм при постановленні оскаржуваної ухвали суду вважають безпідставними, оскільки в силу положень ч. 3 ст. 3 ЦПК України будь-які положення змісту мирової угоди, щодо відмови від своїх процесуальних прав є недійсними.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що в провадженні Токмацького районного суду Запорізької області перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

З матеріалів справи вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 9).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 червня 2011 року задоволено позов ОСОБА_10 та позбавлено ОСОБА_9 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 10).

ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтво про народження Серії НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 8).

28 грудня 2016 року на адресу Токмацького районного суду Запорізької області надійшла заява про затвердження мирової угоди, з текстом мирової угоди, підписаним ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та представником третьої особи. У заяві сторони просили затвердити мирову угоду без їх участі (а.с. 168).

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 28 грудня 2016 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з іншої сторони, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, за якою:

1. ОСОБА_2 зобов`язується не чинити перешкоди ОСОБА_1 спілкуватися з донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також приймати участь в їх вихованні, шляхом:

- надання систематичних побачень з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по суботам та неділям кожного тижня з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. на території м. Молочанськ та м. Токмак Запорізької області.

- надання ОСОБА_1 можливості спільного відпочинку влітку з 01 по 15 липня та з 01 по 15 серпня кожного року з ОСОБА_3 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з правом виїзду з м. Молочанськ за місцем проживання матері або за місцем відпочинку.

- надання ОСОБА_1 можливості забирати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері на шкільні канікули (восени, взимку та навесні).

2. ОСОБА_1 зобов`язується сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

- ОСОБА_2 відмовляється від позовних вимог до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

3. Сторони усвідомлюють, що затвердження умов мирової угоди призводитиме до закриття провадження у справі та їм зрозумілі і відомі наслідки ст. ст. 175, 205, 206 ЦПК України.

4. Дана мирова угода набирає чинності з дати її підписання сторонами й затвердження ухвалою суду.

Наслідки закриття провадження, передбачені статтею 206 Цивільного процесуального кодексу України, сторонам відомі і зрозумілі.

Мирова угода укладена на добровільних засадах, без примусу, не порушує права та інтереси сторін, інших осіб та держави.

Сторонам роз`яснені наслідки укладення мирової угоди, а саме: ця ухвала має силу судового рішення, обов`язкова до виконання та позбавляє сторони можливості звертатися до суду з позовом з того ж приводу, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Провадження в об`єднаній цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, - закрито.

Визнаючи мирову угоду у вищезазначеній редакції, суд першої інстанції виходив з того, що наслідки укладення мирової угоди та закриття провадження у справі, передбачені ст. 206 ЦПК України, сторонам відомі, про що свідчить подана ними заява. Умови укладеної між сторонами мирової угоди не суперечать чинному законодавству і не порушують права, свободи та інтереси інших осіб.

З зазначеним висновком колегія суддів погодитись не може.

Згідно зі ст. 175 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Частиною п`ятою статті 175 ЦПК України в редакції, чинній на момент постановлення оскарженої ухвали, встановлено, що якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Визнаючи мирову угоду у частині зобов`язання ОСОБА_1 сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції не врахував наступні положення законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 180 СК України (тут і далі в редакції, яка діяла на час визнання судом мирової угоди) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 3 статті 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Статтею 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання. У разі смерті того з батьків, з ким проживала дитина, аліменти є власністю дитини. Опікун розпоряджається аліментами, які одержані для утримання малолітньої дитини. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпоряджання ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Приписами ч. 1 ст. 189 ЦПК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Таким чином, аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що нормами Сімейного кодексу України в редакції, яка діяла станом на 28 грудня 2016 року було передбачено, що одержувачами аліментів може бути виключно один із батьків, дитина, або опікун дитини.

Проте, судом першої інстанції, в порушення вищенаведених норм, затвердженою мировою угодою фактично стягнуто аліменти з ОСОБА_1 - матері дитини, яка не позбавлена батьківських прав, на користь ОСОБА_2 - баби дитини, яка не є її опікуном.

При цьому, посилання ОСОБА_2 , на положення ст. 258 СК України, відповідально до яких баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень, не приймаються колегією суддів, оскільки нормами зазначеної статті встановлено право на самозахист внуків, а не визначено їх право на стягнення аліментів у свою користь на утримання онука.

Стягнути аліменти із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суд міг лише у випадку задоволення позову про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав та призначення ОСОБА_2 опікуном дитини (ст.166 СК України, ст.ст. 63, 67 ЦК України).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що умови мирової угоди,визнані ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 28 грудня 2016 року суперечать законодавству, а отже ухвала підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції .

Щодо клопотання ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 про заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору колегія суддів зазначає про відсутність підстав для його розгляду, оскільки воно підлягає вирішенню судом під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 28 грудня 2016 року про визнання мирової угоди у по цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22 липня 2021 року.

Головуючий:

Судді: