ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/732/20 Номер провадження 22-ц/814/1524/21Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В. А. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2021 року (ухвалене суддею Бондарь В.А., відомості щодо дати складення повного тексту судового рішення відсутні) у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування. В обгрунтування позовних вимог зазначило, що 10.05.2017 року між ПАТ СК «Уніка» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 030410/4600/0000233. Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить чинному законодавству України, пов?язані з володінням, користуванням, розпорядженням майном: транспортний засіб Toyota Auris реєстраційний номер НОМЕР_1 . 19.09.2017 року о 08:05 год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки Iveco 49.10 реєстраційний номер НОМЕР_2 по проспекту Ю.Гагаріна, 9 в м. Києві, скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Auris реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.11.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом № АМ0929630 в ПрАТ «УСК Княжа». Розрахунок загальної суми непокритих збитків для повного відшкодування завданої шкоди та виплата страхового відшкодування проведено на підставі: договір № 030410/4600/0000233 від 10.05.2017; страховий акт № 00237031 від 17.10.2017; звіт № 03С/10/17 від 11.10.2017; наказ № 00237031 від 17.10.2017; платіжне доручення № 043269 від 18.10.2017. Розрахунок непокритих збитків, які підлягають стягненню з відповідача визначено наступним чином: 97 329,32 грн. - 58 210,46 грн. = 39 118,86 грн., де: 97 329,32 грн. - сума страхового відшкодування потерпілому; 58 210,46 грн. - покрита сума збитків - поліс № АМ0929630 в ПрАТ «УСК Княжа»; 39 118,86 грн. - непокрита сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача (витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу).

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 39 118,86 грн. та сплачений судовий збір.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2021 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування - задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (вул. Саксаганського, 70 А, м. Київ, 01032, , розрахунковий рахунок НОМЕР_3 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» МФО 380805) суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 39 118,86 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (вул. Саксаганського, 70 А, м. Київ, 01032, , розрахунковий рахунок НОМЕР_3 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» МФО 380805) судові витрати пов?язані зі сплатою судового збору в розмірі 2102,00 грн.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав скасувати рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та права.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що порядок оцінки шкоди, яка була заподіяна у результаті ДТП у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу, визначено методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Однак, суд у своєму рішенні не прокоментував його заперечення щодо застосованого коефіцієнту зносу, згідно пунктів 7.38, 7.39 методики товарознавчої експертизи. В даних пунктах вказано що для складників строк експлуатації яких не перевищує 7 років «для інших легкових колісних транспортних засобів», коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює 0. Отже, докази застосування коефіцієнта 0,44 відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилося в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення сторін згідно положень передбачених ч.13 ст.7 ЦПК України, та ч.1ст. 369 ЦПК України, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи вказані вище положення закону та зміст апеляційної скарги, рішення суду переглядається лише в частині доводів відповідача щодо розміру завданої шкоди автомобілю належного ОСОБА_2 .

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 10.05.2017 року між ПАТ СК «Уніка» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 030410/4600/0000233. Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить чинному законодавству України, пов?язані з володінням, користуванням, розпорядженням майном: транспортний засіб Toyota Auris реєстраційний номер НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 19.09.2017 року о 08.05 год., керуючи автомобілем марки Iveco 49.10 реєстраційний номер НОМЕР_2 по проспекту Ю. Гагаріна, 9 в м. Києві, під час виконання маневру перестроювання не переконався в безпеці маневру, не надав перевагу в русі автомобілю, який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Toyota Auris реєстраційний номер НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження обох транспортних засобів та матеріальних збитків.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом №АМ0929630 в ПрАТ «УСК Княжа».

Позивачем надано договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 030410/4600/0000233 від 10.05.2017 року, Звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди №03С/10/17 складений 11.10.2017 року.

Страховий акт № 00237031 та розрахунок суми страхового відшкодування складений 13.10.2017 року. Згідно розрахунку сума страхового відшкодування складає 97 329,32 грн.

На підставі наказу № 00237031 від 17.10.2017 року, що підтверджується платіжним дорученням № 043269 від 18.10.2017 року, на виконання умов договору добровільного страхування, було здійснено виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 97 329,32 грн. (92 399,32 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ФОП ОСОБА_3 , 4930,00 грн. в рахунок погашення не сплаченої частини страхового платежу).

Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 22.11.2017 року винною особою у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_1 . Постанова набрала законної сили 12.02.2018 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд вважає встановленим, що шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19.09.2017 року, завдано з вини відповідача ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу Iveco 49.10 реєстраційний номер НОМЕР_2 застрахована за полісом № АМ0929630 в ПрАТ «УСК Княжа».

На виконання умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 030410/4600/0000233 ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ФОП ОСОБА_4 в розмірі 92399,32 грн. та 4930 грн. зараховано в рахунок погашення не сплаченої частини страхового платежу, а всього сума яка підлягає виплаті становить 97 329,32 грн.

ПрАТ «СК «УНІКА» звернулося до страховика за полісом АМ0929630 ПрАТ «УСК «КНЯЖА» з вимогою сплати суми страхового відшкодування в розмірі 97329,32 грн. ПрАТ «УСК «КНЯЖА» на виконання своїх зобов?язань за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ0929630 сплатило на користь ПрАТ «СК «УНІКА» суму страхового відшкодування в розмірі 58 210,46 грн. з урахуванням зносу складових та деталей пошкодженого транспортного засобу «Toyota Auris».

Позивачем подано розрахунок непокритих збитків, які підлягають стягненню з відповідача визначено наступним чином: 97 329,32 грн. - 58 210,46 грн. = 39 118,86 грн., де: 97 329,32 грн. - сума страхового відшкодування потерпілому; 58 210,46 грн. - покрита сума збитків - поліс № АМ0929630 в ПрАТ «УСК Княжа»; 39 118,86 грн. - непокрита сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача (витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «СК «УНІКА» суд першої інстанції виходив з того, що у зв?язку з виплатою страхового відшкодування до позивача перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов?язанні у межах виплаченого страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв?язку із завданням шкоди, в порядку суброгації. Отже, відповідач повинен компенсувати ПрАТ «СК «УНІКА» різницю між сумою сплаченого страхового відшкодування за договором майнового страхування (добровільного страхування наземних транспортних засобів № 030410/4600/0000233) та сумою сплаченого ПрАТ «УСК «КНЯЖА» (за полісом АМ 0929630), яка становить - 39 118,86 грн.

Проте, повністю з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

На вказані положення закону суд першої інстанції належної уваги не звернув та прийшов до передчасних висновків про стягнення з відповідача фактичних витрат понесених страховиком без визначення розміру вимоги, яке відповідно до вимог чинного законодавства виникло у страхувальника до особи відповідальної за завданні збитки.

Для визначення розміру вимоги, право на яку перейшло до позивача необхідно керуватися положеннями цивільного законодавства, якими врегульовано порядок відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди.

Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як вбачається з обставин справи шкода автомобілю Toyota Auris реєстраційний номер НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_2 , завдана внаслідок взаємодії даного автомобіля та автомобіля відповідача.

Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 22.11.2017 року винною особою у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_1 . Постанова набрала законної сили 12.02.2018 року.

Згідно звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власника КТЗ №03С/10/17 матеріальнимй збиток, заподіяний власнику КТЗ Toyota Auris реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження складає 62 181,40 грн, покрита сума збитків - поліс № АМ0929630 в ПрАТ «УСК Княжа» складає 58 210,46 грн, отже розмір відшкодування, право вимоги на яке має останній до відповідача ОСОБА_1 , складає 3970,94 грн.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зважаючи на те, що страховиком відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виплачено позивачу частину завданої шкоди в сумі 58 210,46 грн, розмір відшкодування, яке залишилося не погашеним, та право на вимогу якого мається у позивача складає 3 970,94 грн.

За таких обставин, колегія суддів погоджуючись з висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача підлягає стягненню різниця між сумою відшкодування, визначеною «Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та фактичним розміром збитків, вважає за необхідне уточнити розмір шкоди, який в силу вимог ст.1194 ЦК України підлягають стягненню з ОСОБА_1 .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2021 року.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2021 року змінити, зменшивши суму сплаченого страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» до 3 970,94 грн (три тисячі дев?ятсот сімдесят) гривень 94 копійок.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 27.07.2021 року.

Головуючий суддя : _______________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ С.А. Гальонкін ______________ Л.М. Хіль