Справа № 650/2028/20
Провадження № 2/201/1571/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Ткаченко Н.В., розглянувши в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно набутих коштів,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 09.02.2021р. за підсудністю з Великоолександрівського районного суду Херсонської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно набутих коштів (а.с. № 2 - 4).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.02.2021р. позовна заява була залишена без руху (а.с.№ 19), а ухвалою від 10.03.2021р. позивачці подовжений строк для усунення недоліків (а.с.№ 24). Недоліки позовної заяви були усунуті позивачкою вчасно.

01.04.2021р. ОСОБА_1 надала уточнену позовну заяву разом з доданими до неї документами, в якій, зокрема, позивачка уточнила вірне найменування відповідача (а.с.№ 30-56).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 09.04.2021р. відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до положень ч.3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України (а.с. № 58).

В обґрунтування позову, з урахуванням уточнень від 01.04.2021р., позивачка зазначила, що рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 15.05.2013р. з неї було стягнуто на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління заборгованість по кредитному договору № 5126 від 28.03.2008р. Не погодившись із стягненням, позивачка звернулась з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним кредитного договору та рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.10.2016р. було скасоване рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2016р. у справі № 201/15850/13-ц та визнано недійсним кредитний договір № 5126 від 28.03.2008р.між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 .

В подальшому, ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 17.11.2020р. визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 650/394/13-ц від 15.05.2013р., виданий 16.10.2013р. Великоолександрівським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Інгулецьке відділення № 7857 заборгованості за кредитним договором № 5126 від 28.03.2008р. - 32 437 грн.34коп.

За інформацією Великоолександрівського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) було повідомлено, що в ході примусового виконання виконавчого провадження АСВП 42064839 стягувачу ПАТ «Державний ощадний банк України» перераховано 16 527 грн.68коп. В ухвалі суду від 17.11.2020р. також було зазначено, що позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 безпідставно одержаної суму коштів за виконавчим документом у розмірі 16 527 грн. 68 коп. задоволенню не підлягають, оскільки це є вимогою майнового характеру, яка підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Позивачка вважає, що ці кошти повинні бути повернуті, оскільки набуті без достатньої правової підстави за виконавчим документом, що виконанню не підлягає.

Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст.15,16, ч.1 ст.1212 ЦК України, просила стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 16 527 грн.68 коп. та понесені судові витрати.

Відповідач позовні вимоги не визнав. 14.05.2021р. представник відповідача - Трепшина К.О. (діє на підставі довіреності від 03.07.2020р. а.с. № 69) надала відзив на позовну заяву з додатками (а.с.№62-73), в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 15.05.2013р., яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління заборгованість по кредитному договору № 5126 від 28.03.2008р. не скасоване, набрало законної сили, не переглядалося за нововиявленими обставинами та є не виконаним в повному обсязі. Водночас, відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Крім того, відповідач не погоджується із сумою, яку позивачка просить стягнути, як безпідставні кошти, оскільки відповідно до виписок по рахунку ОСОБА_1 за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. до банку надійшло коштів на суму 2 893грн.84коп., а за період з 01.01.2017р. по 07.05.2021р. до банку надійшло коштів на суму 10 544грн.02коп., а всього - 13 437грн.86коп. Доказів перерахування коштів відповідачу у розмірі 16 527грн.68коп. ані позивачкою, ані відповідним відділом ДВС не надано.

З урахуванням вищевикладеного, з огляду на те, що позивачкою не обґрунтовано ціну позову, а також обрано невірний спосіб захисту своїх цивільних прав, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, оцінивши зібрані докази у справі у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

При розгляді справи встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 15.05.2013р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління заборгованість по кредитному договору № 5126 від 28.03.2008р. у розмірі 32 437 грн.34коп. (а.с.№ 34-35).

У липні 2013р. ОСОБА_1 звернулась з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним кредитного договору та стягнення з відповідача грошових коштів, сплачених на виконання умов договору. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2016р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.10.2016р., рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2016р. скасоване. Визнано недійсним кредитний договір № 5126 від 28.03.2008р., укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , в іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.№ 36-41).

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.12.2017р. рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2016р. в частині відмови у задоволенні позову про стягнення грошових коштів було скасоване. Стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, які сплачені в рахунок погашення кредиту, у сумі 68 000 грн. та судові витрати (а.с.№ 42-44).

Постановою Верховного Суду від 28.05.2020р. постанова апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.12.2017р. була залишена без змін (а.с.№ 45-55).

Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 17.11.2020р. визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 650/394/13-ц від 15.05.2013р., виданий 16.10.2013р. Великоолександрівським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Інгулецьке відділення № 7857 заборгованості за кредитним договором № 5126 від 28.03.2008р. у розмірі 32 437 грн.34коп.

В мотивувальній частині вищевказаної ухвали також зазначено, що вимоги заяви, в частині стягнення з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 безпідставно одержаної суму коштів за виконавчим документом у розмірі 16 527 грн. 68 коп. задоволенню не підлягають, оскільки це є вимогою майнового характеру, яка підлягає розгляду в порядку позовного провадження (а.с.№ 56).

Як вбачається з листа Великоолександрівського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) від 09.09.2020р. № 137-28/17923 було повідомлено, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження АСВП 42064839 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління заборгованості по кредитному договору в сумі 32 437 грн.34коп. В ході примусового виконання виконавчого провадження АСВП 42064839 стягувачу ПАТ «Державний ощадний банк України» перераховано 16 527 грн.68коп., стягнутих з ОСОБА_1 (а.с.№ 7).

Звертаючись до суду з даною позовною заявою, позивачкою заявлені вимоги про стягнення безпідставно набутих грошових коштів (ст. 1212 ЦК України), у зв`язку з тим, що правова підстава набуття відповідачем коштів в сумі 16 527 грн.68коп. внаслідок вчинення виконавчих дій по виконанню рішення суду відпала після визнання недійсним кредитного договору № 5126 від 28.03.2008р. та визнання виконавчого листа, за яким проводилось стягнення з ОСОБА_1 , таким що не підлягає виконанню.

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Верховний Суд у своїй постанові від 17.04.2019р. у справі № 759/1206/17 зазначив, що під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Верховний Суд у постанові від 06.02.2020р. у справі № 910/13271/18 зазначив, що у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016р. у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016р. у справі №6-100цс15.

З огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд вважає можливим врахувати висновки щодо застосування норми права (ст. 1212 ЦК України), викладені у вищевказаних постановах Верховного Суду.

Кредитний договір № 5126, який було укладено 28.03.2008р. між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , був розірваний в судовому порядку рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.10.2016р., яке набрало законної сили, а отже в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України ці обставини доказуванню не підлягають

Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 17.11.2020р. визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 650/394/13-ц від 15.05.2013р., виданий 16.10.2013р. Великоолександрівським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Інгулецьке відділення № 7857 заборгованості за кредитним договором № 5126 від 28.03.2008р. у розмірі 32 437 грн.34коп., з тих підстав, що обов`язок ОСОБА_1 з виконання виконавчого листа відсутній, у зв`язку з визнанням кредитного договору недійсним.

Факт перерахування коштів відповідачу, які були стягнуті з ОСОБА_1 , не спростовується і відповідачем, між тим останній не погоджується з розміром перерахованих коштів.

Отже, з 12.10.2016р. між сторонами відсутній дійсний кредитний договір, виконавчий лист про стягнення заборгованості за кредитним договором визнано таким, що не підлягає виконанню, та правова підстава для набуття відповідачем у власність грошових коштів за кредитним договором та внаслідок вчинення виконавчих дій відпала, і у позивачки виникло право вимагати повернення безпідставно набутого майна на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

При прийнятті даного рішення судом враховано, що в мотивувальній частині ухвали Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 17.11.2020р. зазначено, що вимоги заяви, в частині стягнення з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 безпідставно одержану суму за виконавчим документом у розмірі 16 527 грн. 68 коп., задоволенню не підлягають, оскільки це є вимогою майнового характеру, яка підлягає розгляду в порядку позовного провадження, тобто повернення безпідставно набутого майна на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України є єдиним способом захисту прав позивачки в даному випадку.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача у відзиві на те, що рішення суду від 15.03.2013р., яким стягнуто з позивачки заборгованість за кредитним договором, є обов`язковим для виконання, з огляду на те, що виконавчий лист, виданий на підставі даного рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором (який визнано недійсним), визнано таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, вимоги позивачки про стягнення безпідставно набутих грошових коштів підлягають задоволенню.

Що стосується розміру безпідставно набутих грошових коштів, які позивачка просить стягнути на підставі ст. 1212 ЦК України, то в цій частині вимоги слід задовольнити частково, з огляду на наступне.

Як вбачається з листа Великоолександрівського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) від 09.09.2020р. № 137-28/17923 було повідомлено, що в ході примусового виконання виконавчого провадження АСВП 42064839 стягувачу ПАТ «Державний ощадний банк України» перераховано 16 527грн.68коп., стягнутих з ОСОБА_1 .

Представник відповідача у відзиві зазначає, що за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. до банку надійшло коштів в загальній сумі 2 893грн.84коп., а за період з 01.01.2017р. по 07.05.2021р. до банку надійшло коштів на суму 10 544грн.02коп., а всього 13 437 грн. 86коп., на підтвердження чого надано виписки по рахункам (а.с.№ 64-67).

З огляду на те, що з наданого листа відділу державної виконавчої служби не вбачається складові суми у розмірі 16 527грн.68коп., не зазначено рахунок, на який перераховувались кошти, їх призначення, не надано доказів перерахування коштів саме в цій сумі, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути кошти у розмірі 13 437 грн.86коп., перерахування яких підтверджено виписками по рахункам ОСОБА_1 , наданих представником відповідача.

Крім того, судом враховано і те, що відповідачка, отримавши на свій запит від 03.06.2021р. від суду скановану копію відзиву (а.с. № 75, 76-77), відповіді на відзив так суду і не направила, отже не спростувала факти, які зазначені по тексту відзиву.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та стягнути з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 13 437грн. 86коп., а в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позову, а саме у розмірі 683грн. 61коп. (13 437,86грн.* 840,80грн.: 16 527,68грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 15,16, 1212 ЦК України, постановою Верховного Суду України від 01.06.2016р. у справі N 910/22034/15, постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018р. у справі №751/3840/15-ц, постановами Верховного Суду від 17.04.2019р. у справі № 759/1206/17, від 06.02.2020р. у справі № 910/13271/18, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч.4 ст. 82, ст.ст. 89, 141, 259, 263-265, ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (ЄДРПОУ - 00032129) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) безпідставно набуті кошти у розмірі 13 437грн. 86коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно набутих коштів відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (ЄДРПОУ - 00032129) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) понесені по справі судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 683 грн. 61 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.