ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Херсон

номер справи: 668/8268/15-ц

номер провадження: 22-ц/819/1087/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Автонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 квітня 2021 року у складі судді Єпішина Ю.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

13 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, вказавши, що з 01 червня 2002 року знаходиться у шлюбі з ОСОБА_6 та сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що майже з самого початку шлюбу та протягом багатьох років спільне сімейне життя склалося погано, сторони намагалися зберегти сім`ю, проте позивач переконаний у тому, що вони є зовсім різними людьми, а тому в його інтересах та інтересах їхнього сина є необхідним розірвати шлюб. Позивач послався також на те, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим, відносини подружжя лише поступово погіршувалися, а останні два роки вони взагалі втратили характеру шлюбних, у зв`язку з чим він не пов`язаний з відповідачкою спільним побутом, не веде спільне господарство; шлюбні відносини фактично припинені з 2013 року.

Посилаючись на дані обставини, просив суд розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , зареєстрований 01.06.2002 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №180.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02 квітня 2021 року позов задоволено. Судом постановлено: Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), який зареєстрований 01.06.2002 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №180.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на висновки, які були зроблені у рішенні Вищої ради правосуддя внаслідок встановлення певних обставин за результатами розгляду його скарги щодо порушення судом норм процесуального закону, скасування заочного рішення ухвалою суду від 03.10.2019 року, що в подальшому призвело до ухвалення оспорюваного рішення суду, та зазначаючи обставини за яких він опинився одруженим на двох жінках, що суперечить нормам СК України, просить скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03.10.2019 року про скасування заочного рішення про розірвання шлюбу, скасувати рішення суду про розірвання шлюбу, ухвалене 02.04.2021 року та залишити заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 28 липня 2015 року про розірвання шлюбу - без змін.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_1 зазначив, що вимога залишення заочного рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 28 липня 2015 року про розірвання шлюбу без змін, є помилково вказаною, оскільки рішення суду від 28 липня 2015 року ним не оскаржується.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , не з`явилася, що в силу частини 2 статті 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи, враховуючи її належне повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається:

- 13.07.2015 позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу (т.1 а.с. 1-3);

- 28.07.2015 позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та в якій повідомляє, що шлюбні відносини припинено з березня 2015 року (т. 1 а.с. 15);

- 28.07.2015 Суворовським районним судом м. Херсона ухвалено заочне рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Суд постановив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , зареєстрований 01.06.2002 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №180 (т. 1 а.с. 17);

- 25.09.2019 відповідач, ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення (т. 1 а.с. 20);

- ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 жовтня 2019 року поновлено відповідачу ОСОБА_1 процесуальний строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення суду. Заяву про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 28.07.2015 по цивільній справі №668/8268/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с.66);

- ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу залишено без розгляду . Роз`яснено позивачу його право звернутися повторно після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду (т. 1 а.с. 112);

- постановою Херсонського апеляційного суду від 06.02.2020 ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 06.12.2019 скасована, справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 1 а.с. 172-173);

- 19.02.2019 судом першої інстанції постановлено ухвалу про прийняття цивільної справи про розірвання шлюбу до розгляду (т. 1.а.с. 186);

- 01.10.2019 ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 , реєстрація якого здійснена після реєстрації розірвання шлюбу з ОСОБА_6 та до ухвалення судового рішення про скасування заочного рішення про розірвання шлюбу (т. 1 а.с. 240, 254-255, 258-259);

- ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 народила дитину батьком якого зазначений ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 229, 238);

- постановою Херсонського апеляційного суду від 06.08.2020 ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03.10.2019 скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 28 липня 2015 року відмовлено (т. 1 а.с. 277-279, в.м. а.с. 167-169);

- постановою Верховного Суду від 25.11. 2020 постанову Херсонського апеляційного суду від 06 .08. 2020 року скасовано, справу направлено на розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження (в.м. а.с. 222-227);

- ухвалою Херсонського апеляційного суду від 11.01.2021 апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 жовтня 2019 року повернута (в.м. а.с. 229);

- 31.08.2020 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на заочне рішення суду про розірвання шлюбу від 2807.2015 року (т. 1 а.с. 275-276);

- ухвалою Херсонського апеляційного суду від 21.01.2021 апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона у складі судді Кузьміної О.І. від 28 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу - закрито (т.1 а.с. 378-379);

- враховуючи, що ухвалою суду першої інстанції від 09.07.2020 провадження у даній справі було зупинено до розгляду судом апеляційної інстанції апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 30.10.2019 про скасування заочного рішення (т. 1. ас.с. 268), суд першої інстанції, за наслідками розгляду судом апеляційної інстанції апеляційної скарги ОСОБА_1 (в.м. а.с. 229), ухвалою від 01.02.2021 відновив провадження у справі (т. 2 а.с. 4);

- 16.03.2021 суд першої інстанції постановив ухвалу, якою залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , шлюб з якою 01.10.2019 року уклав ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 1).

Судом першої інстанції при ухваленні 02.04.2021 рішення про розірвання шлюбу встановлено, що позивач позов про розірвання шлюбу підтримав, відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечувала, при цьому не погоджувалася з визначенням часу припинення сімейних відносин, зазначаючи, що до початку січня 2019 року сторони проживали разом однією сім`єю, з жовтня 2018 року у них погіршилися стосунки.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України).

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки (ст. 3 СК України).

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім`єю не проживають. Суд зазначив, що всупереч положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України сторонами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження часу фактичного припинення шлюбних відносин між ними, що позбавляє суд можливості достовірно встановити зазначені обставини. При цьому суд зауважив, що визначення часу припинення шлюбних відносин між сторонами не може ґрунтуватися на припущеннях.

Особою, яка подала апеляційну скаргу зазначається, що процесуальною підставою для постановлення оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 02.04.2021 стала ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 03 жовтня 2019 року про скасування заочного рішення за ухвалення якої з порушенням норм процесуального права, притягнута до дисциплінарної відповідальності суддя першої інстанції. Внаслідок цих дій позивач одночасно певний період часу був одружений на двох жінках, що суперечить нормам СК України та порушує його право на сімейне та приватне життя.

У постанові Верховного Суду від 25.11.2020 року у цій справі, зазначено наступне: «Ухвала про задоволення заяви про перегляд заочного рішення та скасування заочного рішення не входить до переліку ухвал, який визначено у частині першій статті 353 ЦПК України, як такі, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, а тому ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 03 жовтня 2019 року не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті справи й окремо від цього рішення.

Заперечення ОСОБА_1 на цю ухвалу та мотиви її постановлення можуть бути об`єктом апеляційного перегляду виключно у разі подання апеляційної скарги на рішення суду, ухвалене по суті предмета спору відповідно до правил, передбачених частиною другою статті 353 ЦПК України.

Верховний Суд враховує, що ухвала про задоволення заяви про перегляд заочного рішення не перешкоджає подальшому провадженню у справі (не є остаточним рішенням), а тому особа має право включити до апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції заперечення на вказану ухвалу. Таке відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження питання, яке не перешкоджає подальшому провадженню у справі, є розумним обмеженням, покликаним перешкодити хаотичному руху справи і є передбачуваним для заявника з огляду на зміст статті 353 ЦПК України».

Як вбачається з заяви про перегляд заочного рішення, ОСОБА_1 не висловлює заперечень проти позовних вимог про розірвання шлюбу, не наполягає на відновленні подружніх стосунків, а по суті зазначає про бажання поділити майно, а саме подати зустрічний позов про поділ спільного майна подружжя та зазначає, що розгляд справи без її участі і задоволенні вимог позивача, може в подальшому суттєво вплинути на можливий спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

За роз`ясненнями, викладеними у частині 2 пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», скасування рішення суду про розірвання шлюбу в разі, коли його було зареєстровано в органах РАЦС і подружжя (або один із них) взяли новий шлюб, можливе тільки у випадку, коли при його постановленні були допущені істотні порушення норм матеріального або процесуального права. Розглядаючи справу після скасування попереднього рішення про розірвання шлюбу, суд повинен з`ясувати, чи не було його зареєстровано в органах РАЦС, і вирішити питання анулювання цього запису.

Внесення відомостей щодо розірвання шлюбу здійснено 21 серпня 2019 року (т. 1 а.с. 258 зв.с.). Позивачем шлюб з третьою особою зареєстрований 01 жовтня 2019 року, про що суду було відомо з наданих позивачем доказів.

Статтею 8 Конвенції визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Валліанатос та інші проти Греції» зазначено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку із цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

Втручання у право на повагу до сімейного життя становить порушення статті 8, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не має однієї або кількох законних цілей, зазначених у пункті 2 статті 8, а також не є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення такої цілі чи цілей (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії»). Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (рішення у справах «Кутцнер проти Німеччини», «Савіни проти України»).

Відповідно до статті 12 Конвенції чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права.

Під час дії заочного рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 28.07.2015, яким було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та в наступному здійснена державна реєстрація розірвання шлюбу, позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Отже, питання, які порушує ОСОБА_1 у заяві про перегляд заочного рішення не надавало суду першої інстанції підстав для скасування заочного рішення про розірвання шлюбу через 4 роки з урахуванням реєстрації позивачем іншого шлюбу, вимог статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не доведення допущення істотних порушень норм матеріального або процесуального права та задовольняючи заяву про перегляд заочного рішення та постановляючи ухвалу про скасування заочного рішення від 03.10.2019, суд першої інстанції залишив поза увагою відсутність у сторін наміру відновити сімейні відносини, наявність у кожного іншої сім`ї. Відновлення шлюбу у такому випадку є невиправданим і не відповідає вимогам статті 8; пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилання ОСОБА_1 (за матеріалами справи) на збереження шлюбних відносин між сторонами, як подружжям до січня 2019 року та заперечення ОСОБА_1 щодо зазначеного відповідачкою часу збереження шлюбних відносин з урахуванням її ж заяв до правоохоронних органів від 22.12.2018 щодо прийняття заходів до колишнього чоловіка (т. 1. а.с. 338-339), мають бути оцінені при вирішенні порушених питань (за їх наявності) щодо її майнових прав. У спірних правовідносинах, інформація із звернення відповідачки до правоохоронних органів свідчить про те, що у грудні 2018 року її вже було відомо, що ОСОБА_1 є чоловіком колишнім, що забезпечується судовим рішенням про розірвання шлюбу та обізнаністю про його наявність.

Таким чином, подання ОСОБА_1 апеляційної скарги на рішення суду від 02.04.2021 про задоволення його позову про розірвання шлюбу, ухваленого внаслідок скасування ухвалою суду першої інстанції від 03.10.2019 заочного рішення про розірвання шлюбу від 28.07.2015, надає підстави, в силу вимог ст. 353 ЦПК України, для апеляційного перегляду ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 03 жовтня 2019 року, якою заяву ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 28.07.2015 по цивільній справі №668/8268/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу.

Враховуючи вищенаведені обставини та норми матеріального права, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо заперечень на ухвалу суду від 03.10.2019 про задоволення заяви про скасування заочного рішення та скасування заочного рішення про розірвання шлюбу, яка не підлягає окремо від рішення суду оскарженню, а отже включені до апеляційної скарги на рішення суду, є обґрунтованими та надають підстави для скасування наведеної ухвали суду першої інстанції.

Оскільки, ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення суду від 02.04.2021, було наслідком скасування заочного рішення за ухвалою суду першої інстанції від 03.10.2019 про скасування заочного рішення, яка на думку колегії суддів постановлена з порушенням норм процесуального права, ухвалене судом рішення про повторне розірвання шлюбу підлягає скасуванню.

Враховуючи, що заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 28.07.2015 про розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , не є предметом апеляційного оскарження, тому колегія суддів оцінки законності його, не надає.

Керуючись ст.ст.367, 353, 374,376,382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 жовтня 2019 року та рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 квітня 2021 року скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови суду складено 05 серпня 2021 року.

Суддя І.В. Склярська