ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4854/21 Справа № 215/3953/19 Суддя у 1-й інстанції - Науменко Я. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Кислиця І.В.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Виконавчий комітет Тернівської районної у м. Кривому Розі ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2021 року, яке ухвалене суддею Науменко Я.О. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення суду складено 08 лютого 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про визнання недійсним та скасування розпорядження про приватизацію житла.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він з 29 липня 2003 року зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

17 березня 2018 позивач ОСОБА_1 дізнався, що 15 лютого 2017 року виконавчим комітетом Тернівської районної у м. Кривому Розі ради було прийняте рішення №41 «Про передачу житла у власність громадян», відповідно до п. 1.3 якого ОСОБА_3 та членам її родини: ОСОБА_4 та позивачу ОСОБА_1 безоплатно передано у приватну спільну часткову власність житло, що перебуває у комунальній власності м. Кривого Рогу і розташоване в Тернівському районі: двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44.80 кв.м., по 1/3 частині кожному.

20 лютого 2017 року, на підставі зазначеного розпорядження, було видано свідоцтво № 1202 про право власності. Заява щодо оформлення в приватну власність квартири позивачем особисто не підписувалась, копії документів для приватизації житла не надавались. Відповідно до висновку експерта №3/1.1/243 від 31 травня 2019 року, що проведена у кримінальному провадженні №0000498 від 17 березня 2018 року, підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Підпис наймача та повнолітніх членів сім`ї» заяви щодо оформлення в приватну власність квартири, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

На підставі наведеного вище, позивач просив суд визнати недійсним та скасувати розпорядження про приватизацію житла виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради №41 від 15 лютого 2017 року в частині безоплатної передачі у приватну спільну сумісну власність громадянам житла, що перебуває у комунальній власності м. Кривого Рогу і розташоване в Тернівському районі ОСОБА_3 та членам її родини ОСОБА_4 та ОСОБА_1 двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 44,80 кв. м. у приватну спільну часткову власність по 1/3 частині, кожному.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №3/1.1/243 від 31 травня 2019 року, підпис від імені позивача у графі: «Підпис наймача та повнолітніх членів сім`ї» заяви щодо оформлення в приватну спільну сумісну часткову власність квартири, що займають на умовах найму від 08 лютого 2017 року, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Також представник позивача зауважує, що висновок судової почеркознавчої експертизи підтверджує, що позивач не надавав письмової згоди на приватизацію квартири, в якій постійно проживає, а отже, приватизація проведена з порушенням його права на волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

На думку апелянта висновок суду щодо залучення третіх осіб до участі у справі в якості співвідповідачів є помилковим, оскільки треті особи повинні бути залучені до участі в якості відповідачів лише у випадку подання позову про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, котре було видане на підставі оспорюваного рішення органу приватизації.

У відзиві на апеляційну скаргу треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на їх думку апеляційну скаргу представника позивача - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 з 15 березня 2004 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 3-4).

Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 від 20 лютого 2017 року про право власності на житло, виданого органом приватизації виконавчого комітету Тернівської у місті ради, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 1/3, та членам її сім`ї: ОСОБА_4 1/3 та ОСОБА_1 1/3. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 44,80 кв.м. (а.с.10).

Згідно Рішення виконавчого комітету Тернівської у місті ради від 15 лютого 2017 року №41 про передачу житла у власність громадян, безоплатно передано у приватну спільну часткову власність громадян житло, що перебуває у комунальній власності міста Кривого Рогу і розташоване в Тернівському районі: ОСОБА_3 та членам її сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 44,80 кв.м у приватну спільну часткову власність по 1/3 частині кожному. Уповноваженим власником квартири (житла) визначено ОСОБА_3 (а.с. 10, 133).

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №3/1.1/243 від 31 травня 2019 року, підпис від імені ОСОБА_1 у графі: «Підпис наймача та повнолітніх членів сім`ї» заяви щодо оформлення в приватну спільну, сумісну часткову власність квартири, що займають на умовах найму від 08 лютого 2017 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с.5-9).

Звертаючись з позовом про визнання недійсним та скасування розпорядження про приватизацію житла позивач посилався на те, що заяву про оформлення в приватну власність квартири позивачем особисто не підписувалась, копії документів для приватизації житла не надавались та відповідно до висновку експертизи №3/1.1/243 від 31 травня 2019 року, що проведена у кримінальному провадженні №0000498 від 17 березня 2018 року, підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Підпис наймача та повнолітніх членів сім`ї» заяви щодо оформлення в приватну власність квартири, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_1 пред`явлено позов про визнання недійсним та скасування розпорядження про передачу житла у власність громадян №41 від 15 лютого 2017 року до неналежного відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право кожного на повагу до житла.

Відповідно статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 3 статті 9 ЖК України, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, його подальшого використання і утримання, регулюються Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно загальних положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року, наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Згідно частини другої статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

За змістом частини першої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Відповідно до частини четвертої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках), або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Згідно частини другої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Відповідно до п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі - Положення), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації.

Пунктом 18 Положення передбачено, що громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

За змістом пункту 4 Положення, передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється у приватну власність (спільну сумісну, спільну часткову) за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах, кімнатах у комунальній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається житло.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Належним відповідачем у спорі про визнання договору недійсним є сторони оспорюваного договору.

Позивач звернувся з позовними вимогами про визнання недійсним та скасування розпорядження про приватизацію житла, яким виконавчим комітетом Тернівської районної у м. Кривому Розі ради було прийняте рішення №41 «Про передачу житла у власність громадян», відповідно до п. 1.3 якого ОСОБА_3 та членам її родини: ОСОБА_4 та позивачу ОСОБА_1 безоплатно передано у приватну спільну часткову власність житло, що перебуває у комунальній власності м. Кривого Рогу і розташоване в Тернівському районі: двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44.80 кв.м., по 1/3 частині кожному.

Тобто, дана справа пов`язана з правами та інтересами не тільки позивача, а і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які в даній справі є третіми особами, хоча повинні бути відповідачами.

Частиною першою статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача.

Таким чином, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі № 758/13374/14-ц та від 25 травня 2020 року у справі №522/23966/16-ц.

Отже, спосіб захисту порушеного права обирає позивач, ініціатива щодо залучення до участі в справі співвідповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання, в якому повинен обґрунтувати необхідність такого залучення, а суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких зазначив позивач.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування розпорядження про приватизацію житла.

Предмет спору безпосередньо стосується співвласників квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , щодо яких приймалося відділом з приватизації житлового фонду Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради оспорюване позивачем розпорядження про приватизацію житла виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради №41 від 15 лютого 2017 року та яким видано свідоцтво № 1202 від 20 лютого 2017 року про право власності на житло.

У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог позивача про визнання недійсним та скасування розпорядження про приватизацію житла, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача, тобто без залучення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є співвласниками квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , в якості співвідповідачів.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що висновок суду щодо залучення третіх осіб до участі у справі в якості співвідповідачів є помилковим, так як треті особи повинні бути залучені до участі в якості відповідачів лише у випадку подання позову про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, котре було видане на підставі оспорюваного рішення органу приватизації, оскільки предмет спору безпосередньо стосується співвласників квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , щодо яких приймалося відділом з приватизації житлового фонду Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради оспорюване позивачем розпорядження про приватизацію житла виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради №41 від 15 лютого 2017 року та яким видано свідоцтва № 1202 від 20 лютого 2017 року про право власності на житло.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що висновок судової почеркознавчої експертизи підтверджує, що позивач не надавав письмової згоди на приватизацію квартири, оскільки відповідно до відповідно до висновку експерта судової почеркознавчої експертизи №3/1.1/243 від 31 травня 2019 року підпис від імені позивача у графі: «Підпис наймача та повнолітніх членів сім`ї» заяви щодо оформлення в приватну спільну, сумісну часткову власність квартири, що займають на умовах найму від 08 лютого 2017 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою, а отже, приватизація проведена з порушенням його права на волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимогпро визнання недійсним та скасування розпорядження про приватизацію житла з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 липня 2021 року.

Головуючий:

Судді: