Справа № 203/4823/20
Провадження № 2/932/546/21
У Х В А Л А

03 серпня 2021 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., за участю секретаря судового засідання Мотуз Я.А., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Штань О.В., третьої особи ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, третя особа ОСОБА_2 , про визнання дій приватного нотаріуса щодо видачі дублікату договору дарування квартири неправомірними та скасування дублікату договору дарування квартири,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

В судовому засіданні 03 серпня 2021 року представником відповідача заявлено письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору. В обґрунтування клопотання зазначено, що позивач подаючи даний позов жодним чином не захищає права своєї малолітньої дитини, тому що самі по собі права малолітньої дитини шляхом видачі на її користь дублікату договору дарування не могли та не можуть бути порушені. Крім того, після укладення договору дарування, а в подальшому і видачі дублікату цього договору, дарувальник позбавляється права власності на майно, яке він подарував обдарованому. Також у своєму позові позивач не наводить жодних підстав порушення законних прав своєї малолітньої дитини.

Представник позивача проти задоволення клопотання заперечувала. Третя особа ОСОБА_2 клопотання підтримала.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши подане клопотання та перевіривши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду від 3 травня 2018 року у справі № 404/251/17.

Оскільки спір між сторонами не врегульовано та є невизначеність у правах і обов`язках сторін, суд не вбачає підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України для закриття провадження у справі, а тому у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 255, 260, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача Штань О.В. про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Кондрашов