241/763/21
2/241/277/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

24 червня 2021 року Першотравневий районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Молонової Ю.В.,

при секретарі Орчелота І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Мангуш в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування позову зазначає, що 16 травня 1998 року на Маріупольській універсальній товарній біржі він з відповідачкою уклали біржовий контракт, за яким він придбав у неї житловий будинок АДРЕСА_1 зі всіма надвірними будівлями та спорудами, та приватизовану земельну ділянку, площею 1747 кв.м. ОСОБА_2 зазначений житловий будинок, що складається з однією житлової кімнати, площею 41,70 кв.м. та приватизована земельна ділянка, площею 1747 кв.м., належала на підставі свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння, видане виконкомом Першотравневої ради народних депутатів 08 вересня 1992 року за № 176, зареєстрованого Маріупольським бюро технічної інвентаризації за №176 від 08.09.1992. Державний акт на право приватної власності на землю виданий Мелекінською сільською радою народних депутатів 07.10.1996 за №841 на підставі рішення Мелекінської сільською радою народних депутатів № 94 від 14.12.1994, зареєстрованого Маріупольським БТІ 13 травня 1998 року.

У момент укладення вказаної угоди нотаріального посвідчення біржового контракту не вимагалось. При цьому вказував, що незважаючи на відсутність нотаріального посвідчення біржового контракту сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, виконавши умови угоди. Після чого, зазначений біржовий контракт був зареєстрований у БТІ м. Маріуполя та на підставі біржового контракту йому був переоформлений та виданий Мелекінською сільською радою від 01.09.2011 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 869422, площею 0,1747 га.

В даний час він звернувся в ЦНАП для реєстрації осіб у своєму будинку та отримання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, але йому було відмовлено в цих діях, оскільки, згідно з додатком 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 року № 7/5, біржовий контракт не є правовстановлюючим документом на нерухоме майно (будинок та земельну ділянку).

Просить визнати дійсним біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 21101 від 16.05.1998 житлового будинку АДРЕСА_1 зі всіма надвірними будівлями та спорудами, та приватизованої земельної ділянки, площею 1747 кв.м., укладений Маріупольською універсальною товарною біржею між ним та ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 12.05.2021 відкрите спрощене провадження у справі та призначене судове засідання.

Позивач у судове засідання не з`явився, від нього надійшла до суду заява з проханням розгляд справи проводити за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні позовних вимог.

Відповідачка до судового засідання не з`явилась за невідомих суду причин повторно, будучи належним чином повідомленою за останнім відомим місцем реєстрації про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

За змістом ст.ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи, що правовідносини щодо купівлі-продажу спірного майна виникли у 1998 році, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 227 цього Кодексу договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року (з наступними змінами та доповненнями), товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.

Згідно положень статті 15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Судом встановлено, що відповідно до біржового контракту № 21101 від 16.05.1998, укладеного Маріупольською універсальною товарною біржею між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 зі всіма надвірними будівлями та спорудами, та приватизованої земельної ділянки, площею 1747 кв.м. Вказаний договір не був нотаріально посвідчений.

Судом також встановлено, що умови договору сторонами були виконані повністю, тобто позивач передав відповідачці обговорену в договорі грошову суму за продаж будинку та земельної ділянки.

З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до цього часу, позивач здійснює право користування та володіння даним домоволодінням та земельною ділянкою у повному обсязі, з часу купівлі продажу, тобто з 16.05.1998 по теперішній час, впродовж цього часу ніяких взаємних претензій у сторін по договору не було, ніяких вимог ані покупець, ані продавець квартири один до одного не заявляли.

Біржовий контракт був зареєстрований у БТІ м. Маріуполя та на підставі біржового контракту позивачу було переоформлено та видано Мелекінською сільською радою 01.09.2011 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №869422.

Позивач вважав, що укладений договір є законним, оскільки згідно ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року № 1956-XII «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, нотаріальному посвідченню не підлягають. Проте нещодавно позивач дізнався, що укладений між ним та відповідачем договір потребує обов`язкового нотаріального посвідчення.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що при вчиненні договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення.

На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном, оскільки останнє придбано за договором без нотаріального посвідчення, відповідачка, у свою чергу, змінила місце проживання.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд, враховуючи вищевикладене, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів, за встановленням того, що при укладанні біржового контракту (договір купівлі-продажу) від 16.05.1998 було досягнуто всіх умов угоди та виконано прийняті зобов`язання, при цьому до теперішнього часу заперечень стосовно наслідків укладення правочину не виникло, приходить до висновку про наявність підстав про визнання зазначеного договору дійсним.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду, необхідно стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 21101 від 16.05.1998 житлового будинку АДРЕСА_1 зі всіма надвірними будівлями та спорудами, та приватизованої земельної ділянки, площею 1747 кв.м., укладений Маріупольською універсальною товарною біржею між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30.06.2021.

Суддя Ю.В. Молонова