Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/3181/21
номер провадження 2/215/2122/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Дудікова А.В.,

при секретарі Коломійчук К.Ю.,

згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу №215/3181/21 за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної тяжким ушкодження здоров`я,

в с т а н о в и в

У травні 2021 року ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - Товариство) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної тяжким ушкодження здоров`я.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 18.06.1990р. по 30.04.2011р. працювала машиністом крану на збагачувальній фабриці № 2 ПрАТ «ПівнГЗК» (далі Товариство) у шкідливих умовах праці, з правом пенсійного забезпечення по Списку № 1. Внаслідок виконуваної роботи на підприємстві із несприятливими умовами праці, отримала два професійні захворювання, а саме: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, у поєднанні з радикулопатією білатеральною попереково-крижовою, шийною, з вираженими статико-динамічними порушеннями, часто рецидивуючий перебіг, з остеоартрозом у поєднанні з періартрозами колінних (ПФ другого ступеня) та ліктьових (ПФ першого ступеня) суглобів, двобічним плечолопатковим періартрозом другого ступеня), стійкий больовий синдром; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня.

Висновком МСЕК від 27.04.2021р. їй первинно було визначено ступінь втрати професійної працездатності 65%, з яких 50% - по вібр. хвороба та 15% - по ХОЗЛ, з 12.04.2021р. безстроково, встановлено третю групу інвалідності.

У зв`язку з професійним захворюванням та втратою працездатності порушуються її нормальні життєві зв`язки, змінилися її образ і якість життя, що завдає їй моральних страждань. Вона змушена постійно проходити лікування, щоб підтримувати свій стан здоров`я.

Вважає, що з вини Товариства, яке не створило безпечних умов праці, вона втратила своє здоров`я, їй завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що вона відчуває постійні фізичні страждання, усвідомлення того, що стан здоров`я вже ніколи не стане кращим і бажаного одужання чи навіть покращення стану здоров`я не відбудеться. А тому, просила стягнути з відповідача моральну шкоду, яку вона оцінює в 204 000 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб та всіх інших обов`язкових податкових платежів.

Позивач у судове засідання не з`явилася, подав до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає (а.с. 37).

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 62).

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки позивачка та представник відповідача, про день та час розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, а тому суд вважає, за можливим розглянути справу у їх відсутності.

Ухвалою суду від 07.06.2021р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

13.07.2021р. електронною поштою на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого остання зазначила, що проти заявлених вимог заперечує, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що чинним законодавством не встановлено прямої заборони або обмеження щодо тривалості роботи працівника у шкідливих або небезпечних умовах. Крім того, тривалість роботи позивача у шкідливих умовах праці збільшує рівень професійного ризику та залежить лише від нього самого, тому існує причинно-наслідковий зв`язок між діями самого потерпілого, що мають вираз у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, і виникненням у нього професійного ушкодження здоров`я, а не тільки діями роботодавця, який маючи необхідні дозволи на здійснення небезпечних робіт, не має можливості усунути шкідливі виробничі чинники з незалежних від нього причин. Долучені до позовної заяви докази (трудова книжка, Акт ф. П-4, висновок МСЕК тощо), то вони підтверджують лише ті факти, які відповідачем не оспорюються, а саме, факти роботи позивачки на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці, виникнення в неї профзахворювань, визначення їй ступеню втрати професійної працездатності, але самі по собі вони не є доказами заподіяння моральної шкоди і не дають можливості визначити справедливий розмір її відшкодування.

Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно копії трудової книжки, ОСОБА_1 працювала у Товаристві з 18.06.1990р. по 30.04.2011р. машиністом крану збагачувальної фабрики № 2. 30.04.2011р. звільнена у зв`язку з переведенням у ЗАТ «МАСП», п. 5 ст. 36 КЗпП України (а.с. 10-16).

Згідно акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), складеного 10 березня 2021 року комісією та затвердженого першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Осадчим І.М. 10 березня 2021 року, місце складання місто Кривий Ріг, найменування підприємства ТОВ «ПРОМГІДРОТЕХБУД», , найменування цеху, дільниці відділу: пульпонасосна дільниця (ПНС). У хворої ОСОБА_1 , професія (посада) машиніст крана (звільнена 09.01.2020); стаж роботи: загальний - 40 років 06 місяців, за професією 32 роки 03 місяці, у цеху в умовах впливу шкідливих факторів 06 років 11 місяців. Вказано, що висновок про наявність шкідливих умов праці: на підставі інформаційної довідки умов праці від 15.01.2020 за № 73/4.6-1, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 № 248, умови праці машиніста крана ОСОБА_1 відносяться:- по вмісту пилу в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - по рівню шуму - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - по рівню вібрації - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); - по важкості праці до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); - по напруженості праці до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Діагноз: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, у поєднанні з радикулопатією білатеральною попереково-крижовою L5-S1, шийною С5-С7, з вираженими статико-динамічними порушеннями, часто рецидивуючий перебіг, з остеоартрозом у поєднанні з періартрозами колінних (ПФ другого ступеня) та ліктьових (ПФ першого ступеня) суглобів, двобічним плечолопатковим періартрозом другого ступеня), стійкий больовий синдром. Т75.2; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня J44.

У п. 17 Акта зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: ОСОБА_1 працюючи в ТОВ «ПРОМГІДРОТЕХБУД» (з 03.01.2013 по 09.01.2020) здійснювала керування електромостовими кранами під час підіймання та переміщення вантажів на пульпонасосній станції.

При цьому через конструктивні недоліки устаткування, недосконалість робочого місця та неефективну роботу систем вентиляції підпадала під шкідливу дію загальної транспортно-технологічної вібрації та пилу переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, параметри яких перевищували нормативні.

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 11.02.2021р. №328 підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут: 06.1990-05.2011 - ВАТ, ПАТ «ПівнійнийГЗК», машиніст крана РЗФ № 2 ЦТВШГ.

Причини виникнення професійного захворювання у п. 18 Акта зазначено: Вібрація загальна, рівень, дБ: транспортно-технологічна, еквівалентний рівень віброприскорення 61 (при гранично допустимому 59 дБ згідно ДСН 3.3.6.039-99). Пил переважно фіброгенної дії: - з вмістом кристалічного кремнію діоксиду (SiO2) від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 1,2 рази перевищує ГДК (2,4 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 згідно ГОСТ 12.1.005-88 «Обшиє санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны»).

У пункті 20 Акта вказано, що особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 працювала 27 років 10 місяців в умовах впливу шкідливих факторів на різних підприємствах і неодноразову зміну керівництва підприємств та структурних підрозділів визначити конкретних посадових осіб, які відповідальні за профілактику виникнення професійного захворювання неможливо (а.с. 17-20).

Відповідно копії довідки обласного МСЕК № 2 серії 12ААА №059716 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги ОСОБА_1 , дата огляду 27.04.2021р., огляд первинний, група інвалідності третя, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 65% (50% - вібр. хв.; 15% - ХОЗЛ) з 12 квітня 2021 року безстроково. Потреба у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування, палиця, корсет (а.с. 9).

ОСОБА_1 неодноразово знаходилася на стаціонарному лікуванні у зв`язку з професійним захворюванням, що підтверджується виписками, виписками - епікризами (а.с. 21-22).

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організаціїсвого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачено обов`язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, а тому наявна вина відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу беззаперечні.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначені розміру моральної шкоди суд, враховує характер отриманих професійних захворювань ОСОБА_1 , стаж роботи позивачки на підприємстві відповідача, зокрема в умовах впливу шкідливих факторів в продовж 20 років 10 місяців, відсоток втрати нею професійної працездатності у розмірі 65%, безстроково з 12 квітня 2021 року, визначену третю групу інвалідності, стан здоров`я, зміною способу життя позивачки та його якість, стійкий тупий, а часом гострий стріляючий біль в попереково-крижовому та шийному відділах хребта з іррадіацією в праву ногу, від шиї в ліве плече та руку, посилення болю при незначному фізичному навантаженні та ходьбі, обмеження рухів,біль в колінних та голіностопних суглобах, навколо яких виникають набряки, що утруднюють її ходу, болі в кистях, чутливість кистей до холоду, сухий та вологий кашель, задуху, загальну слабкість, потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування, палиця, корсет.

Крім того, судом враховується, що позивачка з 03.01.2013р. по 09.01.2020р. також працювала машиністом крана у шкідливих умовах праці і в ТОВ «ПРОМГІДРОТЕХБУД».

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачці була заподіяна значна моральна шкода, так як вона переносить фізичний біль, зазнає порушення свого звичайного способу життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Доводи представника відповідача, вказані в письмових поясненнях поданих до суду, про відсутність обов`язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, суд до уваги не приймає, оскільки обов`язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця ПрАТ «ПівнГЗК». Доводи про те, що позивачка свідомо обрала роботу протягом тривалого часу із шкідливими умовами та фактором виробничого процесу, суд також не приймає до уваги, оскільки ці обставини не виключають законодавчо закріпленого обов`язку роботодавця, забезпечити безпечні умови виробничого середовища.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 140 000 грн на відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Разом з тим, вимога позивачки про стягнення з відповідача 204 000 грн, належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачці шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Позивачка звернулася до суду з позов про стягнення моральної шкоди, завданої у зв`язку з ушкодженням здоров`я та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене необхідно стягнути з приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Держави судовий збір у розмірі 1 400,00 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд

у х в а л и в

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної тяжким ушкодження здоров`я, - задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 140 000 (сто сорок тисяч) гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Держави судовий збір у розмірі 1 400 (одна тисяча чотириста) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», , місцезнаходження: 50079, м. Кривий Ріг.

Судовий збір на користь держави - стягувач Державна судова адміністрація України, , місце знаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601). Реквізити: отримувач - ГУК у м. Києві/ м. Київ/22030106, код отримувача (код ЄДРПОУ)-37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача - UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Повний текст судового рішення складено 23 липня 2021 року.

Суддя: