Провадження № 2/641/255/2021 Справа № 641/4942/20
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
07 липня 2021 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Колодяжної І.М.,
при секретарі - Гішян А.В.,
справа № 641/4942/20
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину, дій , документів нікчемними , незаконними і недійсними , -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, з урахуванням його уточнень , в якому просить:
-визнати договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 від 13.12.1999 року , укладеного між позивачем та ОСОБА_3 , за р. №3-799 нікчемним, незаконним та недійсним з дня його укладання, тобто з 13.12.1999 року;
- визнати заяву ОСОБА_3 про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру від 17.09.2013 року нікчемною, незаконною та недійсною з дня її реєстрації приватним нотаріусом ХМНО Яровинською К.В. , тобто з 17.09.2013 року;
- визнати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на право власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 нікчемним , незаконним , недійсним з дня його укладання , тобто з 17.09.2013 року приватного нотаріуса ХМНО Яровинської К.В.;
- визнати паспорт ОСОБА_3 , наданий ОСОБА_2 для реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 нотаріусу ОСОБА_4 17.09.2013 року нікчемним , незаконним, недійсним;
- визнати відсутність права ОСОБА_2 в договорі купівлі- продажу квартири №3-799 від 13.12.1999 року виконати підпис від імені ОСОБА_3
- визнати відсутність права ОСОБА_2 в заяві не реєстрацію права власності на квартиру виконати підпис від імені ОСОБА_3 від 17.09.2013 року ;
- визнати відсутність права ОСОБА_2 надати недійсні документи (паспорт, копію коду, договір, заяву) приватному нотаріусу ХМНО Яровинській К.В. 17.09.2013 року для реєстрації права власності на квартиру позивача за ОСОБА_3 ;
- визнати відсутність права ОСОБА_2 одержати витяг на право власності за квартиру за ОСОБА_3 17.09.2013 року у приватного нотаріуса ХМНО Яровинської К.В. за підробленими документами;
- визнати правочин від 17.09.2013 року вчинений приватним нотаріусом ХМНО Яровинською К.В. (за р. №3-799 від13.12.1999 року, заяви від 17.09.2013 року , реєстрація права власності від 17.09.2013 року за ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 , надання витягу на право власності на квартиру за ОСОБА_3 від 17.09.2013 року нікчемним , незаконним , недійсним та відновити становище ,яке існувало до порушення;
- у зв,язку з вищенаведеним визнати дії ОСОБА_2 незаконними та протиправними;
- визнати довідки КП «Жилкомсервіс» дільниці №24 від 13.09.2013 року та 24.09.2013 року нікчемними , незаконними , недійсними з дня їх складання;
-визнати супровідний лист Червонозаводського районного суду м. Харкова до Начальника Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВД України в Харківській області та ДМС України в Харківській області від 19.09.2013 року та заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.08.2009 року нікчемними , незаконними та недійсними;
- визнати технічний паспорт КП «ХМ БТІ» виготовлений на ім,я ОСОБА_5 від 16.09.2013 року нікчемним , незаконним , недійсним з дня його складання ;
- визнати оцінку квартири АДРЕСА_1 виконану на замовленням ОСОБА_3 від 12.09.2013 року нікчемною , незаконною та недійсною ;
- визнати незаконними оплати здійсненні ОСОБА_3 згідно платіжних доручень від 17.09.2013 року .
02 липня 2020 року та 17 липня 2020 року ухвалами судді позовну заяву залишено без руху .
Ухвалою судді від 11 вересня 2020 року заява позивача про звільнення від сплати судового збору задоволена .
11 вересня 2020 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
03 грудня 2020 року ухвалою судді відкладено проведення підготовчого судового засідання у справі.
Ухвалою суду від 24 грудня 2020 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання позивач не з,явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності , позов підтримала , просила задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з,явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.
Зі згоди позивача ,суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, прийшов до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на житло № НОМЕР_1 від 10.08.1999 року .
03.08.2009 року Червонозаводським районним судом м. Харкова у справі №2-3182/09 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа : Служба громадянства , імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського УМВСУ в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку ухвалено рішення про задоволення позовних вимог .Усунено перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_3 квартирою АДРЕСА_1 та визнано ОСОБА_1 , 1949 р.н, такою, що втратила право користування житлоовю квартирою АДРЕСА_1 та зобов,язано відділ громадянства , імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського УМВСУ в Харківській області зняти ОСОБА_1 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .
12.09.2013 року на замовлення ОСОБА_3 суб,єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 складено звіт про незалежну оцінку квартири АДРЕСА_1 .
14.09.2013 року КП «Жилкомсервіс» дільниця №24 на ім,я ОСОБА_3 видана довідка з місця проживання та склад сім.ї за адресою: АДРЕСА_2 , де зазначено , що в квартирі ніхто не проживає, ОСОБА_1 19.09.2013 року виписана з даної квартири.
16.09.2013 року Харківським міським Бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 на ім,я ОСОБА_5
17.09.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яровинською К.В. за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.09.2013 року.
Як вбачається з копій квитанцій 17.09.2013 року ОСОБА_3 сплачував послуги приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу за пошук відомостей у державному реєстрі прав та за витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна .
Згідно супровідного листа 19.09.2013 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі №2-3182/09 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа : Служба громадянства , імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського УМВСУ в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку пред,явлено до виконання Комінтернівському РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області .
Відповідно до договору купівлі-продажу зареєстрованого 26.09.2013 року, приватним нотаріусом ХМНО Гібадуловою Л.А. квартира АДРЕСА_1 ОСОБА_5 продана ОСОБА_8 .
Відповідно до відповіді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.10.2013 року наданої на ім,я позивача ОСОБА_1 відповідно до алфавітних даних за 2009 рік , перевірці журналів вхідної кореспонденції за липень 2009 року , журналу судових засідань та контрольного журналу судді Андрущенко Н.М. справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення з винесенням заочного рішення від 03.08.2009 року в суді не зареєстрована.
Як вбачається зі змісту листа Харківського РВ ГУДМС України в Харківській області від 15.03.2014 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , 06.02.2013 року звертався до Харківського РВ ГУ ДМС в Харківській області з заявою про втрату паспорту .
Відповідно до висновку Науково дослідного експертно - криміналістичного центру ГУМВС України в Харківській області від 31.07.2014 року №255 виконаного на підставі постанови слідчого , підпис від імені ОСОБА_1 у договорі купівлі- продажу №3-799 від 13.12.1999 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Відповідно до висновку Науково дослідного експертно - криміналістичного центру ГУМВС України в Харківській області від 30.09.2014 року №483 виконого на підставі постанови слідчого , підпис від імені ОСОБА_3 у договорі купівлі- продажу №3-799 від 13.12.1999 року виконаний не ОСОБА_3 а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_3 у договорі купівлі- продажу №3 799 від 13.12.1999 року виконаного ОСОБА_2 .
Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК УРСР редакції 1963 року та ЦК України у редакції 2003 року.
Правовідносини виникли у 1999 р., а тому судом повинні бути застосовані норми ЦК України в редакції 1963 року.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 48 ЦК України (ред. 1963 р. ) недійсною є угода , яка не відповідає вимогам закону.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 травня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Яровинська Кристина Вікторівна, ОСОБА_10 , про визнання договору недійсним, витребування майна та визнання права власності на квартиру.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 вересня 2014 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 травня 2014 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. . Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 № 3-799 від 13 грудня 1999 року, зареєстрований на Харківській біржі нерухомості, укладений від імені ОСОБА_1 на користь покупця ОСОБА_3 . Витребувано у ОСОБА_8 ( ідентифікаційний № НОМЕР_2 ) квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 крім інших позовних вимог просить суд визнати договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 від 13.12.1999 року , укладеного між позивачем та ОСОБА_3 , за р. №3-799 нікчемним, незаконним та недійсним з дня його укладання, тобто з 13.12.1999 року.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку , що позовна заява в частині визнання договору купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 від 13.12.1999 року , укладеного між позивачем та ОСОБА_3 , за р. №3-799 нікчемним, незаконним та недійсним з дня його укладання, тобто з 13.12.1999 року задоволенню не підлягає , оскільки відповідно до рішення апеляційного суду Харківської області від 23 вересня 2014 року даний договір визнано недійсним .

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.08.2009 року нікчемним , незаконним та недійсним, суд зазначає що відповідно до вимог ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягають .

Не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 про визнання довідок КП «Жилкомсервіс», технічного паспорту , оцінки вартості нерухомого майна ,оплат здійсненних відповідачем ,витягів , заяв та паспорту ОСОБА_3 , оскільки дані документи не є актами правозастосування і мають виключно інформативний характер, а тому судовому оскарженню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 вересня 2014 року договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 №3-799 від 13.12.1999 року зареєстрований на Харківській біржі нерухомості , укладений від імені ОСОБА_1 на користь покупця ОСОБА_3 ,витребувано у ОСОБА_8 дану квартиру на користь ОСОБА_1 . Визнано право власності на квартиру за ОСОБА_1 .

Тому позовні вимоги , щодо визнання правочину від 17.09.2013 року вчиненого приватним нотаріусом ХМНО Яровинською К.В. (за р. №3-799 від13.12.1999 року, заяви від 17.09.2013 року , реєстрація права власності від 17.09.2013 року за ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 , надання витягу на право власності на квартиру за ОСОБА_3 від 17.09.2013 року нікчемним , незаконним , недійсним та відновити становище ,яке існувало до порушення та визнання договору укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 17.09.2013 року за р. №1534 та реєстрацію права власності в державному реєстрі від 17.09.2013 року зар. №1 на ОСОБА_5 недійсними та незаконними , задоволенню не підлягають , оскільки згідно рішення апеляційного суду Харківської області від 23 вересня 2014 року визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд зазначає, що частина 1 статті 15 Цивільного кодексу України закріплює за кожною особою право на захист свого цивільного права. Підставою для їх захисту є порушення, невизнання або оспорювання цивільного права.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, у недодержанні сторонами при вчиненні правочину вимог закону; поширенні про особу недостовірної інформації; протиправному позбавленні права власності чи його обмеженні; безпідставному заволодінні особою майном іншої особи-власника; вчиненні власнику перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїх майном; неправомірному використанні товару без згоди автора; невиконанні чи неналежному виконанні умов зобов`язання; безпідставній односторонній відмові від договору.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatis mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц).

Суд зазначає, що вимоги позивача про визнання відсутності права ОСОБА_2 на здійснення дій щодо оформлення квартири позивача , не передбачені Цивільним кодексом України.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, необхідно також зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

У кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним, та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

Разом з тим, обраний позивачем спосіб захисту його прав не буде «ефективним» у контексті ст. 13 Конвенції через відсутність механізму відновлення, поновлення порушеного, на думку позивача, права.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку стосовно неналежності обраного позивачем способу захисту вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок вартості поставленого природного газу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3ст. 13 ЦПК України).

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення..

Згідно ст. ст. 11, 12, 15, 20 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 76, частини першої статті доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій ОСОБА_2 незаконними та протиправними , у зв,язку з їх недоведеністю .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265 ,280-283 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочинів, дій , документів нікчемними , незаконними і недійсними - відмовити .

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або підписання рішення суду без його проголошення у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання , яким завершується розгляд справи.

У відповідності до п. 15 .5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції , до дня початку функціювання Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Комінтернівський районний суд м. Харкова .

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив , за письмовою заявою відповідача , поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 .

Відповідач : ОСОБА_2 , АДРЕСА_5 .

Суддя: І. М. Колодяжна