Справа № 463/8459/21
Провадження № 2-о/463/80/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

за участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

заявниця звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, яким просить вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покласти на нього обов`язки вказані у заяві.

В обґрунтування заяви покликається на те, що співвласниками квартири АДРЕСА_1 , являється ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в даній квартирі зареєстрована і проживає ОСОБА_1 , 1999 р.н., неповнолітня ОСОБА_6 , 2012 р.н. ОСОБА_1 з 2019 року по сьогоднішній день потерпає від психологічного домашнього насильства з боку її батька ОСОБА_3 , яке не в змозі терпіти. Зокрема зазначає, що це погрози різного характеру, у тому числі застосування фізичного насильства, залякування, приниження і образи нецензурними словами. ОСОБА_3 постійно вчиняє сварки, для чого використовує будь-які незначні приводи, особливо, коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння, у тому числі і в нічний час, чим завдається шкода її психічному здоров`ю. З ОСОБА_3 не одноразово проводилася бесіда профілактичного характеру, щодо недопущення протиправної поведінки, та недопустимість вчинення насильства в сім`ї. Також ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок відносно заявника, передбачений ч.1 ст.125 КК України, та вироком Личаківського районного суду м. Львова від 24.06.2021 року йому призначено покарання у вигляді штрафу. Крім цього, 14 червня 2021 року ВП ЛРУП ГУНП в Львівській області виносився терміновий заборонний припис АА № 181410, стосовно кривдника - ОСОБА_3 . Незважаючи на притягнення до відповідальності за кримінальний проступок, та на терміновий заборонний припис ОСОБА_3 своєї поведінки не змінює, через що спільне проживання з ним в одній квартирі є нестерпним, а тому заявниця змушена звернутися до суду із заявою про встановлення обмежувального припису.

В судовому засіданні заявник та представник заявника підтримали вимоги, викладені в заяві, надали пояснення, аналогічні до викладених у заяві про видачу обмежувального припису, та просила таку задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що дійсно між сторонами виникали конфлікти, за що він притягувався до адміністративної відповідальності. Також зазначив, що за місцем своєї реєстрації квартира потребує ремонту та на даний час у ній проживати не може.

Заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмов у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 . Також встановлено, що сторони проживають спільно за адресою: АДРЕСА_2 .

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 756/3859/19 (провадження N 61-11564св19) зроблено висновок, що "враховуючи положення Закону N 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях".

Як вбачається із долучених до справи доказів, Львівським районним управління поліції ГУ НП у Львівській області виносився терміновий заборонний припис АА № 181410, стосовно кривдника - ОСОБА_3 .

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 24 червня 2021 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме за фактом заподіяння ним доньці ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство щодо ОСОБА_1 , є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.

З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника.

Враховуючи принцип пропорційності, відповідність вимог заявниці щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника частині другій статті 26 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вважає, що вимоги про видачу обмежувального припису підлягають задоволенню частково, враховуючи пояснення сторін.

Суд погоджується із доводами заявниці, що саме наведені нею у заяві види обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

заяву задоволити частково.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , протягом трьох місяців:

перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 ;

наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 та інших місць частого відвідування постраждалою особою;

вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею.

Допустити рішення суду до негайного виконання. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Повідомити про прийняте рішення Львівське районне управління поліції ГУ НП у Львівській області та Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Гирич С. В.