Провадження №2/522/3082/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, а саме, просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що позивачка є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьки були зареєстровані та проживали у квартирі АДРЕСА_1 , а позивачка зареєстрована та проживала у квартирі АДРЕСА_2 . 21.12.2001 року позивачка уклала шлюб та змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». У зв`язку із необхідністю постійного догляду за батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вона з серпня 2017 року переїхала та фактично проживала разом із батьками за їх місцем реєстрації: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачки ОСОБА_3 , після його смерті відкрилась спадщина на належну батьку зазначену вище квартиру та позивачка прийняла її у порядку спадкування за законом, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі відомостей про видачу 16.08.2019 року свідоцтва про право на спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 . За час життя спадкодавець ОСОБА_2 набула у власність 1/3 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 96,6 кв.м. Інші 2/3 частки зазначеної вище квартири належать позивачці та її чоловіку. 22.09.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Київської державної нотаріальної контори у м.Одесі та за її заявою було відкрито спадкову справу №664521181 (912/2020) до майна спадкодавця ОСОБА_2 . Постановою державного нотаріуса від 25.09.2020 року позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно з причини не подання заяви про прийняття спадщини у порядку та строк передбачений ст.ст.1269, 1270 ЦК України та не проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки зареєстроване місце проживання позивачки та спадкодавця є різними. Крім того, позивачка є військовослужбовцем, та у зв`язку з цим виникла необхідність на протязі двох років з серпня 2017 року по вересень 2019 року поєднувати військову службу та догляд за хворими літніми батьками. До проживання за адресою свого місця реєстрації повернулась лише після смерті та похорон матері. У зв`язку з даними обставинами, позивачка була змушена звернутися до суду з зазначеним позовом.

Матеріали позову суддя отримала 27.10.2020 року.

Ухвалою суду від 03.11.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку з призначенням підготовчого судового засіданні на 07.12.2020 року.

У підготовче засідання призначене на 07.12.2020 року ОСОБА_1 не з`явилася, представник позивача - адвокат Морозов О.В. надав суду заяву про витребування доказів.

Ухвалою суду від 09.12.2020 року витребувано з Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса належним чином завірену копію спадкової справи №66452181 (912/2020) до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

15.02.2021 року Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса на виконання ухвали суду від 09.12.2020 року надала копію спадкової справи №912/2020 заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

У підготовче засідання призначене на 22.02.2021 року сторони не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява представника позивача - адвоката Морозова О.В. про виклик свідків.

Стороною відповідача заяв, клопотань та відзиву на позов суду не було надано.

Ухвалою суду від 22.02.2021 року закрите підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду по суті на 21.04.2021 року.

Також зазначеною ухвалою викликано для допиту у якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

У судове засідання призначене на 21.04.2021 року з`явилася ОСОБА_1 , позов підтримала та пояснила, що її мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Після їх смерті залишилася спадщина на 1/3 частку зазначеної квартири, але у встановлені законом строки вона не встигла прийняти спадщину, так як забула, та до нотаріальної контори у встановлені строки з заявою не зверталася. Зазначила, що після смерті свого батька вступила у спадщину на 1/3 частки спірної квартири. Також зазначила, що в неї є брат ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проте вона з ним не спілкується, ще у 2012 році він поїхав та вона з тих пір з ним не спілкується. Про смерть батьків він дізнався від своєї доньки.

У судове засідання з`явився представник позивачки - адвокат Морозов О.В., позов підтримав, просив його задовольнити та пояснив, що спадкодавцю належала 1/3 частина квартири, а інші по 1/3 позивачці та її чоловіку. Позивачка фактично проживала з батьками за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала батьку ОСОБА_3 і вона вступила в спадщину 16.08.2019 року, отримала свідоцтво на спадщину та продовжувала жити в спірній квартирі, доглядаючи свою матір, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та вона забула, що в неї теж є частка в квартирі. Вона не заявляла про відмову від спадщини, про що є довідка ОСББ. З серпня 2018 року по день смерті матері, позивачка проживала в квартирі, сплачувала за всі комунальні. До нотаріальної контори вона звернулася у серпні 2020 року, та є постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.09.2020 року.

Протокольною ухвалою суду за згодою позивача та її представника залучено в якості третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог ОСОБА_10 , розгляд справи відкладено на 27.05.2021 року з метою його сповіщення.

У судове засідання призначене на 27.05.2021 року з`явився представник ОСОБА_1 - адвокат Морозов О.В., розгляд справи відкладено на 15.07.2021 року у зв`язку з неявкою у судове засідання представника Одеської міської ради та третьої особи ОСОБА_10 .

У судове засідання призначене на 15.07.2021 року з`явився представник ОСОБА_1 - адвокат Морозов О.В., просив позов задовольнити, зазначивши, що в минулих судових засіданнях були надані всі пояснення та надані всі докази по справі.

У судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Заяв щодо розгляду справи за їх відсутністю суду не надано.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 23.07.2021 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11.10.1974 року (а.с.6).

21.12.2001 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_12 та змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_2 від 21.01.2001 року.

Батьки позивачки були зареєстровані та проживали у квартирі АДРЕСА_1 , а позивачка зареєстрована та проживала у квартирі АДРЕСА_2 . У зв`язку із необхідністю постійного догляду за батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які хворіли, вона з серпня 2017 року переїхала та фактично проживала разом з ними за їх місцем реєстрації: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачки ОСОБА_3 , після його смерті відкрилась спадщина на належну батьку зазначену вище квартиру та позивачка прийняла її у порядку спадкування за законом, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та відомостей про видачу 16.08.2019 року свідоцтва про право на спадщину (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , зазначене підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 03.09.2019 року, актовий запис №9170 (а.с.10).

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про власності на житло від 28.12.2002 року належала 1/3 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 96,6 кв.м (а.с.11).

Інші 2/3 частки зазначеної вище квартири належать позивачці ОСОБА_1 та її чоловіку ОСОБА_12 .

22.09.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Київської державної нотаріальної контори у м.Одесі та за її заявою було відкрито спадкову справу №664521181 (912/2020) до майна спадкодавця ОСОБА_2 (а.с.69).

Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивачка з заявою про прийняття спадщини звернулася 27.08.2020 року.

Постановою державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м.Одеса від 25.09.2020 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку зі спливу строку, встановленого ст.1270 ЦК України та не проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки зареєстроване місце проживання позивачки та спадкодавця є різними (а.с.15).

У судовому засіданні у якості свідка була допитана ОСОБА_7 , яка зазначила, що знає позивачку та її батьків з 1993 року, так як є сусідами та дружили. Батько позивачки був військовим. ОСОБА_13 доглядала батьків з кінця 2017 року по кінець 2019 року, проживала разом з батьками по день їх смерті.

У судовому засіданні у якості свідка була допитана ОСОБА_6 , яка пояснила, що знає ОСОБА_13 , так як є сусідами на протязі 20 років, проживала в одному будинку з її батьками. Деякий час ОСОБА_13 не проживала, але коли батьку зробили операцію, та захворіла мама ОСОБА_13 , вона десь 2017 року по 2019 рік доглядала за ними. Після роботи приїжджала до них, так як там проживала.

У судовому засіданні у якості свідка був допитаний ОСОБА_11 , який пояснив, що знає сім`ю ОСОБА_4 , так як проживали в одному будинку та були сусідами з 1979 року, а з її батьками знайомий ще з Академії, в якій навчалися у м.Москві. ОСОБА_13 доглядала за своїми батьками по день їх смерті, поховала їх. Батько ОСОБА_13 помер у 2018 році, а мама у 2019 році. Її матір дуже хворіла, а вона за нею доглядала. В квартирі проживали батьки та ОСОБА_13 . З 2017 року по 2019 рік (по день смерті матері. Знає, що зараз там проживають інші люди.

У судовому засіданні у якості свідка був допитаний ОСОБА_9 , який пояснив, що він та сім`я ОСОБА_13 проживали в одному будинку, він знає ОСОБА_13 , її чоловіка, батька, матір та брата дуже давно з 1992 року. Він служив разом з батьком ОСОБА_13 , з чоловіком ОСОБА_13 дружили з Армії, потім разом працювали, там же працював її брат ОСОБА_14 , вже давно він проживає десь в Росії. Знає, що ОСОБА_13 доглядала своїх батьків, та на протязі 2 років проживала разом з ними, оскільки часто зустрічав її, іноді підвозив. Знає, що батьки хворіли, вона за ними доглядала, поки була жива її матір, ОСОБА_13 постійно з нею проживала.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 передбачено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Згідно пункту 3.22. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово- експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 листопада 2019 року у справі №522/892/16 (провадження №61-29329 св 18), яка згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

За змістом ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом доказування в даній справі є встановлення двох юридичних фактів:

- проживання позивача однією сім`єю разом із спадкодавцем;

- тривалість такого проживання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач у якості доказів посилається лише на свідчення свідків.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Звертаючись з даним позовом, на думку суду позивачем не надано належних та достовірних доказів про те, що на протязі 2017-2019 р.р. вона з померлою ОСОБА_2 вела спільне господарство, що вони проживання однією сім`єю, мали спільний бюджет, разом здійснювали покупки, утримували житло, сплачували вартість отриманих комунальних послуг.

Суд вважає, що надані позивачкою Акт приймання виконаних робіт №560520 по Договору №396937 від 25.09.2018 року про надання телекомунікаційних послуг від 25.09.2018 року та квитанції про оплату комунальних послуг не є належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України, оскільки не може свідчити про факт постійного проживання на момент смерті.

Сам по собі факт надання позивачкою певної допомоги ОСОБА_2 за життя останньої у тому числі придбання продуктів, про що стверджувала свідки та згодом понесення витрат на похованням, не свідчать про спільне проживання однією сім`єю, наявність спільного побуту та взаємних прав і обов`язків, не підтверджує факт наявності між ними відносин, притаманних сім`ї, а тому не є правовою підставою для задоволення позову.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність усталених стосунків, взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї.

Однак, матеріали справи не містять письмових доказів вселення позивачки до квартири ОСОБА_2 , ведення спільного господарства, наявності спільних витрат, спільного придбання майна у спільну сумісну власність, взаємних прав та обов`язків, купівлі майна для спільного користування тощо, а також належних доказів на підтвердження того, що спадкодавець потребував матеріальної допомоги, а позивач її надавав.

Жоден із допитаних свідків не зміг підтвердити факт і час такого вселення, а також що проживання було постійним.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що всупереч вимог процесуального закону позивачем не представлено суду достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про факт проживання на час смерті зі спадкодавцем однією сім`єю, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 15-16, 319, 321, 328, 1216, 1218, 1223, 1258, 1264, 1268-1270 ЦК України, ст.ст.2, 4, 12, 13, 19, 43, 44, 51, 78, 76-81, 82, 89, 142, 210, 211, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 293, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354,355,ЦПК України). Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 23.07.2021 року.

Суддя Домусчі Л.В.