ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року

м. Харків

Справа № 645/5105/20

Провадження № 22-ц/818/ 3844/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 року, ухвалене суддею Федоровою О.В.,

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк" звернулось до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 18.06.2007 року в загальному розмірі 22 253,69 грн та судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 18.06.2007 року. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Свої зобов`язання за кредитним договором відповідач порушив, внаслідок чого станом на 31.05.2020 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 22 253,69 грн (заборгованість за тілом кредиту). Відповідач добровільно взятих на себе зобов`язань не виконує.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що суд позбавлений можливості перевірити наявність заборгованості, її розмір, оскільки позивач надав суду різні розрахунки які протирічать один одному, окрім того вони надані до договору б/н, а в позовній заяві позивач в обґрунтування свої позовних вимог посилається на Заяву б/н від 18.06.2007 року, проте до матеріалів справи долучено «Заяву позичальника № HARRX15170076 від 18.06.2007 року» в якій йде мова про «Розстрочку», товар та/або інше майно у якості застави.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права. Зазначає, що відповідач поставив підпис в заяві позичальника, яким засвідчив те, що він ознайомлений з Умовами та правилами та Тарифами, а отже повністю згодний з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Крім цього, відповідач звертався до банку з метою перевипуску карти, отримав перевипущені картки з новими номерами та продовженим строком дії, якими продовжив користуватися.Із розрахунку заборгованості та виписки за картрахунками відповідача вбачаються всі операції по зняттю (використанню) кредитних коштів, а також всі операції з часткового погашення заборгованості.Якщо суд не погодився з наданим банком розрахунком заборгованості, він повинен встановити дійсний розмір заборгованості, а не відмовляти у позові взагалі.

Відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до апеляційного суду не надходило.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами:

18 червня 2007 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву позичальника про надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 (а.с. 15).

В анкеті-заяві позичальника зазначені паспортні та анкетні дані відповідача.

З вказаної заяви вбачається, що банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 1 521,60 грн строком на 12 місяців з 18.06.2007 року по 18.06.2008 року, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 253,60 грн в обмін за зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначенні в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки.

Зі змісту заяви позичальника вбачається, що 18.06.2007 року ОСОБА_1 отримав кредитну картку № НОМЕР_2 .

В заяві позичальника, підписаній ОСОБА_1 зазначено, що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або скасувати кредитний ліміт.

У заяві відповідач підтвердив ознайомлення та згоду із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт).

З виписки по картковим рахункам вбачається, що позичальник ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та частково виконував свої зобов`язання щодо їх повернення (а.с. 34-46).

Позивачем надано розрахунок заборгованості відповідача станом на 31.07.2015 року та розрахунок заборгованості відповідача станом на 31.05.2020 року, згідно з яким загальна заборгованість відповідача за кредитним договором від 18.06.2007 складає 23 737,60 грн, яка складається з: 22 253,69 грн заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 15 381,46 грн поточним кредитом, 6 872,23 грн простроченим тілом кредиту, 1 483,91 грн нарахована пеня.

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що за вказаною карткою неодноразово було змінено розмір кредитного ліміту. Останнє збільшення кредитного ліміту відбулося 06.09.2018 року на суму 13 500,00 грн (а.с.13).

До копії договору позивач додав копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що сума заборгованості не доведена позивачем.

Колегія суддів не може погодитись з даними висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про недоведеність розміру наданого відповідачу кредиту спростовуються наявною у матеріалах справи випискою з рахунку, яка є належним доказом.

З виписки по картковим рахункам вбачається, що позичальник ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та частково виконував свої зобов`язання щодо їх повернення.

Виписка по картковим рахункам є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 4 липня 2018 року № 75 та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19).

Отже, наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, підтверджуває заборгованість ОСОБА_1 за виданим кредитом.

В заяві позичальника від 18.06.2007 передбачено право банку в будь-який момент збільшити, зменшити або скасувати кредитний ліміт.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, наявні правові підстави для стягнення із ОСОБА_1 суми непогашеного кредиту у розмірі 22 253,69 грн.

Суд помилково вважав різними суми заборгованості в розрахунках, наданих позивачем. Розрахнок на а.с. 7-12 є продовженням розрахунку на а.с. 4-6 і слід вважати правильним розмір заборгованості відповідача за кредитним договором на звороті а.с. 12 станом на 01.05.2020 року в сумі 22 253,69 (15 381,46+6 872,23) грн.

Враховуючи наведене, заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В силу правил ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду першої інстанції та апеляційного суду, підлягають стягненню з відповідача.

Позивачем при зверненні з позовною заявою сплачено 2 102 грн, за подання апеляційної скарги позивачем сплачено 3 153 грн, які підлягають стягненню з відповідача в загальній сумі 5 255 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове. Позов Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором від 18 червня 2007 року у розмірі 22 253 (двадцять дві тисячі двісті п`ятдесят три) грн 69 коп, а також 5 255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення. Касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.В. Маміна