ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року

м.Суми

Справа №577/331/21

Номер провадження 22-ц/816/1119/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 березня 2021 року ухваленого у складі судді Шергіної Ю.О. у м. Конотоп Сумської області,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, свої вимоги мотивувало тим, що з метою отримання банківських послуг 07 березня 2008 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву, відповідно до умов якої вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Унаслідок неналежного виконання позичальницею своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 30 листопада 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 11361,07 грн, яка складається із: 4255 грн 18 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 7105,89 грн - заборгованості за простроченими відсотками.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі розмірі 11361,07 грн та судові витрати у розмірі 2270 грн.

Заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 березня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість ( за тілом кредиту) в сумі 4 255 грн 18 коп. по кредитному договору № б/н від 07 березня 2008 року та судовий збір в розмірі 850 грн 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судове рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, відмовляючи у стягненні заборгованості за відсотками, дійшов помилкового висновку про те, що сторони договору не обумовили ціну кредитного договору у вигляді розміру відсотків за користування кредитними коштами. Надана банком разом із позовом заява позичальниці ОСОБА_1 містить її згоду на оформлення кредитного договору та отримання кредитки «Універсальна» з базовою відсотковою ставкою за користування кредитними коштами 3% або 36% на рік, тип кредитної картки «414960537». Крім того, відповідачка підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка, зокрема, також визначає базову відсоткову ставку на місяць у розмірі 3%.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту не оскаржується, а тому колегією суддів не переглядається.

Відповідачкою у встановлений судом строк відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2020 року: 2102 грн х 100 = 210200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками, суд першої інстанції виходив з відсутності домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пославшись на ту обставину, що Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, а отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 07 березня 2008 року ОСОБА_1 подала заяву про відкриття банківського рахунку та надання банківських послуг. Погодилась, що подана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Заявою визначено розмір кредитного ліміту 1500 грн. Базова процентна ставка 36% з розрахунку 360 днів на рік. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами у розмірі 7% суми заборгованості. Погашення заборгованості за кредитним лімітом може відбуватися, як шляхом внесення коштів на картку клієнтом, так і списанням банком коштів з дебетної картки (а.с. 13).

Також, 07 березня 2008 року ОСОБА_1 підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка визначає умови кредитного договору, зокрема, базову відсоткову ставку на місяць (нараховується на залишок заборгованості , виходячи з розрахунку 360 днів на рік) UAH 3%, розмір щомісячних платежів (з урахуванням плати за використання кредитних коштів у звітному періоді) - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця наступного за звітним. Також довідкою визначено розмір та порядок нарахування неустойки та комісії (а.с. 14).

Додані банком до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку» відповідачкою не підписані (а.с. 15-20).

На підставі укладеного сторонами договору ОСОБА_1 отримала наступні кредитні картки:

№ НОМЕР_1 терміном дії по лютий 2012 року,

№ НОМЕР_2 терміном дії по грудень 2014 року,

№ НОМЕР_3 терміном дії по травень 2016 року (а.с. 11).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 07 березня 2008 року станом на 30 листопада 2020 року становить 11361,07 грн, складається із: 4255,18 грн - заборгованості за тілом кредиту, 7105,87 грн заборгованості за простроченими відсотками (а.с. 5-10).

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як убачається з матеріалів справи, крім заяви, під час укладання між сторонами у справі кредитного договору 07 березня 2008 року, відповідачкою ОСОБА_1 була також підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В указаних документах сторонами договору було погоджено, зокрема, розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами у розмірі 3% на місяць.

Таким чином, у справі, що переглядається, її сторонами було укладено кредитний договір у встановленій законом формі з визначенням усіх істотних умов такого договору, зокрема і розміру оплати за користування кредитними коштами. Тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за відсотками, які узгоджені сторонами, не відповідає фактичним обставинам справи та вище зазначеним нормам матеріального закону.

За встановлених обставин, вимоги банку про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 7105,18 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог позову про стягнення заборгованості за відсотками, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухвалення в цій частині нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь банку 7105,89 грн заборгованості по відсоткам за кредитним договором б/н від 07 березня 2008 року.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, враховуючи межі задоволення позову та апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 2270 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову. Також, з відповідача на користь банку підлягає стягненню 3405 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 березня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за простроченими відсоткам у розмірі 7105,89 грн за кредитним договором б/н від 07 березня 2008 року.

Заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 березня 2021 рокучастині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 2270 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 3405 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.І. Собина

Судді: Т.А.Левченко

С.С.Ткачук