Справа № 127/1027/21
Провадження № 22-ц/801/1521/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К. П.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 рокуСправа № 127/1027/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Берегового О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Лучицького А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка Володимира Борисовича, приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лавренова Ігоря Анатолійовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козаєвої Наталії Михайлівни про визнання дій протиправними, постановлене суддею Вінницького міського суду Вінницької області Гуменюком К.П.,

ВСТАНОВИВ:

У січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б., приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лавренова І.А., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козаєвої Н.М. про визнання дій протиправними.

Позовна заява мотивована тим, що позивач являється членом кредитної спілки «Злагода». При розгляді Вінницьким міським судом Вінницької області справи № 127/33671/19 позивачу стало відомо, що відповідачі незаконно посвідчили документи, а саме: протокол № 2-н засідання спостережної ради кредитної спілки «Злагода» від 25.12.2018 за підписом лише голови спостережної ради; -протокол № 3-н засідання спостережної ради кредитної спілки «Злагода» від 25.01.2019; -протокол позачергових загальних зборів членів кредитної спілки «Злагода» від 28.12.2015.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідачі незаконно посвідчили дані протоколи, що призвело до незаконної державної реєстрації і нав`язування кредитній спілці «Злагода» незаконного керівника всупереч вимогам закону. Вказує, що діями нотаріусів, порушено права позивача, як члена кредитної спілки «Злагода», передбачені ст.ст.2,11 ЗУ «Про кредитні спілки».

Вказані обставини стали підставою звернення до суду з даним позовом.

Відповідач приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. надав до суду пояснення, в яких вказав, що 25.12.2018 за реєстром № 9267 засвідчив справжність підпису ОСОБА_2 на протоколі засідання спостережної ради кредитної спілки «Злагода». При цьому нотаріусом при вчиненні нотаріальної дії, у відповідності до ст.78 Закону України «Про нотаріат» факти, викладені у документі, не перевірялись, що вказує на відсутність порушень закону з боку нотаріуса.

В свою чергу відповідач приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лавренов І.А. подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що 04.02.2019 за реєстровим № 119 він засвідчив копію протоколу позачергових зборів членів кредитної спілки «Злагода» від 28.12.2019 на законних підставах.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, в апеляційних скаргах просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В якості основних доводів скаржник зазначає те, що суд не з`ясував: - копію якого протоколу засвідчував відповідач приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лавренов І.А.; де перебуває оригінал протоколу, з якого засвідчується копія; чи використовувались нотаріусами для обов`язкової перевірки статут і відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Також, суд неправомірно застосував норми ЗУ «Про нотаріат» та не звернув увагу на те, що нотаріусами при засвідчуванні протоколів порушено ЗУ «Про нотаріат».

Відповідачі правом на подання письмового відзиву на скаргу не скористались. В судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені. Суд вирішив розглянути справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача , дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Судом встановлено, що позивач є членом кредитної спілки «Злагода».

26.01.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н.М., засвідчено справжність підпису гр. ОСОБА_2 , який зроблено у її присутності в протоколі № 3-н засідання спостережної ради кредитної спілки «Злагода» від 25.01.2019. Особу ОСОБА_2 , який підписав документ, встановлено, його дієздатність та повноваження перевірено. Зареєстровано в реєстрі № 330 (а.с. 26-28).

04.02.2019 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лавреновим І.А., засвідчено вірність копії Протоколу позачергових загальних зборів членів кредитної спілки «Злагода» від 28.12.2015 оригіналу документа, в останньому підчисток, дописок, закреслених слів, незастережних виправлень або інших особливостей не виявлено. Зареєстровано в реєстрі за № 119 (а.с. 31-35).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що позивачем не доведено обставин, якими обґрунтовував свої вимоги зокрема те, що нотаріуси діяли незаконно при засвідченні вказаних документів. Судом зазначено, що відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» нотаріусами правомірно здійснено нотаріальні дії, щодо засвідчення вірності копій документів та засвідчення справжності підпису на документах.

Також суд вказав, що ним не надається правова оцінка дій приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., щодо засвідчення ним справжності підпису ОСОБА_2 на протоколі засідання спостережної ради кредитної спілки «Злагода», реєстровий № 9267, так як позивач в обґрунтування позову даний документ не надав до матеріалів справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно з ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до приписів ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказував на протиправність дій відповідачів при вчиненні ними нотаріальних дій щодо засвідчення копії Протоколу позачергових загальних зборів членів кредитної спілки «Злагода» від 28.12.2015 оригіналу документа та щодо засвідчення справжності підпису гр. ОСОБА_2 , в протоколі № 3-н засідання спостережної ради кредитної спілки «Злагода» від 25.01.2019.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач фактично не погоджується з обранням нового керівника КС «Злагода» ОСОБА_3 , вважає його обрання незаконним, чим порушено його право, як члена вказаної кредитної спілки, зокрема в відсутності інформування про її діяльність та можливості приймати участь в обранні органів правління.

При цьому, у чому саме полягає незаконність дій нотаріусів при вчиненні ними нотаріальних дій позовна заява ОСОБА_1 інформації не містить. Не містить позовна заява в супереч п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України зазначення доказів, що підтверджують незаконність дій відповідачів. Належних та допустимих доказів матеріали справи в підтвердження вимог ОСОБА_1 також не містять.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Згідно зі ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - сторін нотаріальної дії.

Відповідно до ст.43 Закону України «Про нотаріат» не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії.

Згідно зі ст.45 Закону України «Про нотаріат» при посвідченні правочинів і вчиненні інших нотаріальних дій у випадках, передбачених законодавством, нотаріусом перевіряється справжність підписів учасників правочинів та інших осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Нотаріально посвідчені правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса.

Згідно ст. 75 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, посадові особи органів місцевого самоврядування та посадові особи консульських установ України, які вчиняють нотаріальні дії, засвідчують вірність копій документів, виданих юридичними особами, за умови що ці документи не суперечать закону, мають юридичне значення і засвідчення вірності їх копій не заборонено законом. Вірність копії документа, виданого фізичною особою, засвідчується у випадках, якщо справжність підпису фізичної особи на оригіналі цього документа засвідчена нотаріусом, посадовою особою органу місцевого самоврядування, посадовою особою консульської установи України, начальником установи виконання покарань.

Відповідно до вимог ч.1,3 ст. ст. 78 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадовою особою консульської установи України, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, крім тих, які відповідно до закону або за вимогою сторін підлягають нотаріальному посвідченню. Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадова особа консульської установи України, начальник установи виконання покарань, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

Висновки суду, що нотаріуси, вчиняючи нотаріальну дію діяли у відповідності до вимог ЗУ «Про нотаріат», є правильним, оскільки доказів невідповідності дій нотаріусів, матеріали справи не містять, як і не містить правового обґрунтування позовна заява ОСОБА_1 .

Відтак, позивачем не доведено тих обставин, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги.

Ч.1, ч.2 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відмовляючи у позові до приватного нотаріуса Лукашенка В.Б., суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог. В підтвердження позову позивач, в супереч ст.13, ст.81, ч.1 ст. 83 ЦПК України не надав суду протокол засідання спостережної ради КС «Злагода» за №2 від 25.12.2018, де було засвідчено підпис ОСОБА_2 на даному проколі, чим позбавив можливості суд надати діям приватного нотаріуса відповідної правової оцінки.

Відповідно до вимог ч.1 ст.15, ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений ч.2 ст.16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

До такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 732/1479/16-ц.

При розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже в силу ст.ст.4,81 ЦПК України позивач має довести факт порушення його прав з боку відповідачів.

Вінницький апеляційний суд вважає, що позивачем не було доведено обставин, якими він обґрунтовував позовні вимоги.

Враховуючи зазначені обставини, а також вимоги законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального та процесуального права, які регулюють правовідносини сторін та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд, вирішуючи спір, не з`ясував, де перебуває оригінал протоколу, з якого засвідчувалась копія, чи використовувались нотаріусами для обов`язкової перевірки статут і відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, хто саме подавав оригінал протоколу для засвідчення його копії і чим підтверджені її повноваження, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки про дані обставини позивач не заявляв в суді першої інстанції, а суд розглянув справу в межах заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, що відповідачі за попередньою змовою умисно і свідомо приймали участь в підроблені оспорюваних документів та подальшій їх легалізації, відхиляються колегією суддів, оскільки дані обставини не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Будь-яких доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи спір, суд правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Апеляційна скарга не містить обставин, які б спростовували висновки суду і свідчили б про порушення судом норм процесуального та матеріального права, тому з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування судового рішення та додаткового рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Випадки для звільнення від доказування, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 липня 2021 року

Головуючий М. М. Якименко

Судді О.В. Ковальчук

О.Ю. Береговий