Справа № 183/113/21
№ 2-о/183/69/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судового засідання Устименко М.О.,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа -Четверта дніпровська державна нотаріальна контора Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро), про встановлення факту, що має юридичне значення,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 , -

встановив:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій з урахуванням уточнень вимог, просить встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 2010 року по день відкриття спадщини.

В обґрунтування своєї заяви, заявник зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла дружина її дядька - ОСОБА_4 , яка разом з ОСОБА_3 були співвласниками житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину був ОСОБА_3 , який проживав та був зареєстрований разом зі своєю дружиною в означеній квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Новомосковську Дніпропетровської області помер ОСОБА_3 .

Заявник зазначає, що фактично являється рідною племінницею ОСОБА_3 , однак не має можливості довести факт свого кровного споріднення, тому наполягала на тому, що починаючи з 2010 року по день смерті ОСОБА_3 вона проживали з ним однією сім`єю.

Так, починаючи з 2010 року дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_4 тяжко хворіла, тому вона, як племінниця та близька до них особа, здійснювала за ними догляд. Спочатку доглядала тітку - ОСОБА_4 , а після її смерті у 2016 році продовжила доглядати свого дядька - ОСОБА_3 .

Звернувшись після його смерті до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, вона подала відповідну заяву про прийняття спадщини, а син ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подав заяву про відмову від прийняття спадщини на її користь та зазначив, що вона являється племінницею спадкодавця ОСОБА_3 .

Однак, коли вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то у видачі свідоцтва їй було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання щодо встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем, в зв`язку з тим, що нею не були надані документи, які є доказом родинних відносин між нею та померлим. Документи щодо родинних відносин з ОСОБА_3 вона не має можливості надати нотаріусу, в зв`язку з тим, що їх більшість взагалі не збереглася, тому посилаючись на вимоги ст. 1264 ЦК України, ч.2 ст. 315 ЦПК України, заявник наполягала на встановленні факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем.

В судовому засіданні заявник свою заяву підтримала, надала детальні пояснення про те, що померлий ОСОБА_3 фактично являється її рідним дядьком, однак останній був позашлюбним сином її діда, тому і не збереглося жодного актового запису про його народження. Після смерті діда, ОСОБА_3 забрали на виховання та фактично всиновили її родичі, саме тому вона знає всю цю історію зі слів своїх рідних та близьких. При цьому, ОСОБА_3 свого часу одружився на ОСОБА_4 , яка теж являється її ріднею, однак по іншій лінії кровного споріднення. Так сталося, що єдиний син ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5 проживає в Російській Федерації. Заявник зазначає, що була дуже близькою особою до сім`ї ОСОБА_3 , тому коли занедужала ОСОБА_4 вона почала здійснювати за нею догляд та фактично стала проживати з цією сім`єю, а після смерті ОСОБА_4 через деякий час забрала ОСОБА_3 до себе, саме тому він і помер в м.Новомосковську.

Представник заінтересованої особи - Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, на виконання ухвали суду надала копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .

Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 надали суду показання про те, що знають ОСОБА_3 , як дядька ОСОБА_1 , однак жодних документальних підтверджень наявності кровного споріднення ніхто не має, оскільки знають, що ОСОБА_3 був позашлюбних сином, а потім його всиновили та виховували їх близькі родичі. При цьому всі свідки надали пояснення про те, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , здійснювала за ним догляд, здійснила його поховання.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Суду надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відповідності до якого останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Новомосковську Дніпропетровської області (а.с. 8).

Після його смерті Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) було заведено спадкову справу № 347/2020, відповідно до якої, ОСОБА_5 , - син померлого, відмовився від прийняття спадщини на користь племінниці спадкодавця - ОСОБА_1 (а.с. 41), яка в свою чергу, прийняла спадщину, подавши нотаріусу відповідну заяву (а.с. 32).

03 грудня 2020 року державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Писарєвою Н.С. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , який є спадкоємцем майна після смерті своєї дружини - ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинний зв`язок заявника зі спадкодавцем, а тому для встановлення факту родинних відносин запропоновано звернутися до суду. Разом з тим державним нотаріусом роз`яснено право спадкодавця четвертої черги на спадкування майна особи, з якою спадкоємець проживав однією сім`єю, у разі встановлення такого факту судом (а.с. 11).

Правовідносини щодо встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем врегульовані наступними нормами закону, а саме.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Положеннями п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з частинами першою-другою статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Так, матеріали спадкової справи містять довідку про те, що ОСОБА_3 був зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с. 54-55).

Означена квартира перебувала у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про власність на житло (а.с. 49).

Між тим, як зазначав суд вище, ОСОБА_3 помер в м.Новомосковську Дніпропетровської області, лікарське свідоцтво про його смерть довідка про причини смерті та свідоцтво про поховання видані ОСОБА_1 (а.с. 14-15), яка, як зазначали свідки, являється племінницею померлого та проживала з ним однією сім`єю, здійснила витрати на його поховання.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона з 2010 року проживала разом з сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , разом вони вели господарство, мали взаємні права та обов`язки, але вона не була зареєстрована за місцем їх спільного проживання, однак вона являється єдиною особою, яка прийняла спадщину, жодних вимог позовного характеру ОСОБА_1 не заявила, так як від встановленого юридичного факту, про який просить заявник, не залежить виникнення, зміна або припинення її особистих чи майнових прав.

Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 686/14490//16-ц, від 09 вересня 2020 року у справі № 523/17692/17.

Аналізуючи вищенаведене суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 обґрунтована, іншим чином, ніж рішенням суду встановити факт її проживання з однією сім`єю зі спадкодавцем не має можливості, а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 5-8, 10-11, 27, 31, 57-61, 88, 212-215, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа -Четверта дніпровська державна нотаріальна контора Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро), про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2010 року по день відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Сорока.