Справа № 331/3195/20
Провадження № 2/331/250/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2021 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Антоненко М.В.

за участю секретаря Федорової К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В позові просить суд визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 59,89 кв.м., визнати за відповідачем в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 59,89 кв.м, позбавивши його права власності на цілу частку, визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на автомобіль - марки SHEVROLET AVEO, номерний знак НОМЕР_1 , визнати за ОСОБА_1 в порядку спільного майна подружжя право власності на наступне майно: кухонні меблі Grandt авторська мебель блакитного кольору, які складаються з: столешниці Н-148 ST 10 ; 13 шкафів різноразмірних; посудомийної машини вбудованої 60 см. СDIM 5366-07 Candy; миючого пилососу VC 7920 OST Zelmer; плоскопанельного телевізора 37-42 LG 43LF590V. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 4 вересня 2004 між нею і відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що у книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний запис № 598.

На день подання позовної заяви Жовтневим районним судом м. Запоріжжя слухається справа щодо розірвання шлюбу між нею та відповідачем по справі.

В період зареєстрованого шлюбу позивачка з відповідачем придбали наступне майно: квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 59,89 кв.м., вартістю 835 000 гривень; автомобіль марки SHEVROLET AVEO, номерний знак НОМЕР_1 вартістю 80 000 гривень; кухонні меблі «Grandt» авторська мебель блакитного кольору, які складаються з : столешниця Н-148 ST 10, 13 шафів різноразмірних, вартістю 45 000 гривень; посудомийну машину вбудовану 60 см. СDIM 5366-07 Candy вартістю 11669, 80 гривень; миючий пилосос «VC 7920 OST Zelmer» вартістю 6905, 50 гривень; плоскопанельний телевізор «37-42 LG 43LF590V», вартістю 13649,01 гривень.

Позивачка вказує, що майно придбано в період шлюбу, за спільні кошти в інтересах сім`ї, є спільною сумісною власністю подружжя, частки позивача і відповідача є рівними, що є підставою для поділу спільного майна згідно позовних вимог.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 16.12.2020 року на 13 год. 30 хв.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду на 15.04.2021 року на 14 год. 45 хв.

В судовому засіданні позивачка та її представник наполягали на задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву згідно з яким, проти позову заперечує частково, вказуючи не те, що квартира АДРЕСА_2 є особистою приватною власністю відповідача, з тих підстав, що 24 листопада 2017 року відповідачем отримано в дарунок згідно договору дарування від його матері ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 850 000 гривень, що підтверджується договором дарування грошей, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шевченко В.В., номер за реєстром 1813. Джерело походження: «одержані в якості розрахунку за продану квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ».

Саме за подаровані кошти 26.12.2017 року відповідачем була придбана спірна квартира.

Щодо іншого майна: кухонних меблів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » авторська мебель блакитного кольору, які складаються з: столешниці Н-148 ST 10, 13 шафів різноразмірних, посудомийної машини вбудована 60 см. СDIM 5366-07 Candy, миючого пилососу VC 7920 OST Zelmer, плоскопанельного телевізора 37-42 LG 43LF590V, то відповідач заперечуючи проти позовних вимог про визнання права власності на вказане майно за позивачкою, вказує, що вказане майно придбано в період шлюбу, є спільною сумісною власністю, частки його та позивачки є рівними, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя позивачем не надано.

Щодо автомобіля марки SHEVROLET AVEO, номерний знак НОМЕР_1 відповідач не заперечує визнати за ним право власності на вказаний автомобіль згідно позову ОСОБА_1 .

В судовому засіданні відповідач та його представник частково заперечували проти задоволення позову за вказаних підстав.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, представника відповідача дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 4 вересня 2004 між позивачкою і відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що у книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний запис № 598.

На день подання позовної заяви Жовтневим районним судом м. Запоріжжя слухається справа щодо розірвання шлюбу між нею та відповідачем по справі.

В період зареєстровано шлюбу відповідач ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59,89 кв.м., вартість квартири згідно договору купівлі-продажу від 26.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською - Фастовець О.О., зареєстровано в реєстрі за № 3398 становить 835 000 гривень.

Згідно договору дарування грошей від 24 листопада 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шевченко В.В., номер за реєстром 1813, відповідачу ОСОБА_2 були подаровані грошові кошти в сумі 850 000 гривень його матір`ю ОСОБА_3 .

Джерело походження: «одержані в якості розрахунку за продану квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ».

В період зареєстровано шлюбу також було придбано - автомобіль - марки SHEVROLET AVEO, номерний знак НОМЕР_1 ;

В період зареєстровано шлюбу також було придбано:

- кухонні меблі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » авторська мебель блакитного кольору , які складаються з: столешниці Н-148 ST 10, 13 шафів різноразмірних, вартістю 45 000 гривень;

- посудомийну машину вбудована 60 см. СDIM 5366-07 Candy вартістю 11669,80 гривень;

- миючий пилосос «VC 7920 OST Zelmer» вартістю 6905, 50 гривень;

- плоскопанельний телевізор «37-42 LG 43LF590V», вартістю 13649,01 гривень.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім*ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися „обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола обєктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з*ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов*язаннями, що виникли в інтересах сім*ї.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Так, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

У зв`язку з викладеним в разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18 (провадження № 61-13953св19).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 2 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вказує ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 наполягала на тому, що частину коштів, за які було придбано спірну квартиру надали її батьки, але жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цього суду надала. Тому, суд розцінює це твердження як голослівне.

Оцінюючи надані позивачем та відповідачем належні та допустимі докази, суд дійшов висновку що квартира АДРЕСА_1 загальною площею 59,89 кв.м. є особистою приватною власністю позивача, з тих підстав, що 24 листопада 2017 року відповідачем отримано в дарунок згідно договору дарування від його матері ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 850 000 гривень, що підтверджується договором дарування грошей, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шевченко В.В., номер за реєстром 1813. Джерело походження: «одержані в якості розрахунку за продану квартиру за адресою: АДРЕСА_3 » Саме за вказані кошти була придбана спірна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 59,89 кв.м., вартість квартири складає 835 000 гривень. Позивач не надав доказів того, що квартира придбана за спільні кошти з відповідачем.

Щодо автомобіля марки SHEVROLET AVEO, номерний знак НОМЕР_1 , то згідно з позовними вимогами та відповідною заявою відповідача право власності на вказаний суд визнає за відповідачем ОСОБА_2 .

Щодо іншого майна:

- кухонних меблів «Grandt» авторська мебель блакитного кольору , які складаються з: столешницв Н-148 ST 10, 13 шафів різноразмірних, вартістю 45 000 гривень;

- посудомийної машини вбудована 60 см. СDIM 5366-07 Candy вартістю 11669,80 гривень;

- миючого пилососу «VC 7920 OST Zelmer» вартістю 6905, 50 гривень;

- плоскопанельного телевізору «37-42 LG 43LF590V», вартістю 13649,01 гривень, то зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя, суд приходить до висновку щодо передання вказаного майна позивачці з урахуванням позовних вимог, заяви відповідача, що відповідачу переходить у власність автомобіль SHEVROLET AVEO, а позивачці інше зазначене рухоме майно.

Керуючись ст. ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 57, 60, 61, 69, 70, 71, 163 СК України, ст. ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на

- кухонні меблі «Grandt» авторська мебель блакитного кольору, які складаються з: столешниці Н-148 ST 10, 13 шафів різноразмірних, вартістю 45 000 гривень;

- посудомийну машину вбудовану 60 см. СDIM 5366-07 Candy вартістю 11669,80 гривень.

- миючий пилосос «VC 7920 OST Zelmer» вартістю 6905, 50 гривень;

- плоскопанельний телевізор «37-42 LG 43LF590V», вартістю 13649,01 гривень.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на автомобіль - марки SHEVROLET AVEO, номерний знак НОМЕР_1 .

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІII «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: М.В. Антоненко