АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року

м. Чернівці

Справа № 723/2907/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Височанської Н.К., Половінкіної Н.Ю.

секретар Паучек І.І.

позивач ОСОБА_1

відповідач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»

апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на заочне рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 січня 2021 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Пташник А.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Позивач просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») на його користь страхове відшкодування в розмірі 407 485 гривень.

Позов мотивований тим, що він є власником житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 згідно договору дарування від 9 грудня 2016 року.

Після того, як позивач став власником вказаного будинку, він відремонтував в ньому стіни, поставив нові вікна, двері, підлогу, поміняв перекриття та дах житлового будинку, повністю поміняв комунікації.

10 березня 2017 року він уклав з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» договір №20/08/14/13/1648 добровільного страхування майна, відповідно до умов якого позивач застрахував вищевказаний житловий будинок за опцією 1 «Майно» (пункт 4.1 Договору) та за опцією 2 Відповідальний сусід (пункт 4.2 Договору). Відповідно до пункту 4.1 вказаного договору позивач застрахував свій житловий будинок в тому числі і від вогневих ризиків. Страхова сума за вказаним договором становить 480 000 гривень. Договір страхування був укладений на період з 11 березня 2017 року по 10 березня 2018 року.

14 липня 2017 року у вказаному житловому будинку сталася пожежа по причині «недолік конструкції коротке замкнення електромережі». В результаті пожежі від житлового будинку залишився тільки фундамент.

Позивачем було замовлено зведений кошторис відновлення індивідуального житлового будинку (після пожежі). Відповідно до пункту 13.3 договору субліміт страхової суми у процентному відношенні для відшкодування збитків завданих житловому будинку пропорційно до страхової суми становить: стіни - 24%, перекриття - 11%, перегородки - 5%, підлога - 13%, покрівля -13%, вікна(з заскленням) - 12%, двері -5%, комунікації - 5%. Зважаючи на те, що всі типи конструкцій, крім фундаменту, знищені, тому з урахуванням субліміту страхової суми по всім типам конструкції за мінусом субліміту страхової суми, позивач вважає, що страхове відшкодування з урахуванням франшизи дорівнює 418 176 гривень. Вартість вказаного відновлення житлового будинку становить 664 118 гривень, з яких вартість влаштування стін становить 271 385 гривень (субліміт виплати - 114 048 гривень), вартість перекриття 55 310 гривень (субліміт - 52 272 гривень), перегородки - 22 983 гривень (субліміт- 23 760 гривень ), підлога - 51912 гривень (субліміт- 61 776 гривень), покрівля - 86 068 гривень (субліміт - 61 776 гривень), вікна -56 974 гривень. (субліміт - 57 024 гривень), двері 52 231 гривень (субліміт - 23 760 гривень), комунікації 67 166 гривень (субліміт- 23 760 гривень). Враховуючи те, що вартість відновлення є більше за субліміт виплат за договором, тому до уваги має братися сума субліміту виплат в розмірі 275 616 гривень, а враховуючи, що вартість влашування перегородок, вікон та підлоги становить 131 869 гривень, що є менше за суму субліміту, то до уваги має братися сума 131 869 гривень, тому загальна сума відшкодування повинна становити 407 485 гривень.

На звернення позивача до Української страхової компанії «Кряжа Вієнна Іншуранс Груп»» про виплату страхового відшкодування, відповідач надав лист від 26 вересня 2017 року №5003, яким відмовив у виплаті такого відшкодування.

Відповідач, всупереч умовам договору страхування, свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, тому позивач просив стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» на його користь 407 485 гривень страхового відшкодування.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача 237 600 гривень страхового відшкодування.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що є доведеним факт укладення між сторонами договору страхування, відповідно до якого було застраховано належний позивачу на праві власності житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 .

Оскільки з акту застрахованого об`єкту від 21 липня 2017 року вбачається, що вказаний житловий будинок внаслідок пожежі було знищено на 50 відсотків, розмір страхового відшкодування, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 237 600 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач свідомо надав відповідачу неправдиві відомості про факт настання страхового випадку та про предмет договору страхування.

ОСОБА_1 пропустив строк подання письмового повідомлення про настання страхового випадку.

Надаючи страховику письмові пояснення щодо предмету страхування та настання страхового випадку, позивач заперечував факт проведення ним ремонтних робіт у вказаному житловому будинку.

Реальна вартість застрахованого будинку на момент виникнення пожежі становить 44 032 гривні.

Жоден із наданих позивачем на підтвердження факту проведення ним ремонтних робіт у застрахованому приміщенні розрахункових документів не відповідає вимогам чинного законодавства.

Зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва не може бути доказом підтвердження розміру завданих позивачу збитків, оскільки містить в собі інформацію попередніх розрахунків будівництва нового обладнаного будинку, який не був застрахований в новому вигляді.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інші сторони відзив на апеляційну скаргу не подавали.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що позивач є власником житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 згідно договору дарування від 9 грудня 2016 року (а.с.12 т.1).

Згідно звіту про оцінку майна житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 від 23 лютого 2015 року, ринкова вартість вказаного житлового будинку становить 44 032 гривні.

10 березня 2017 року між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» був укладений договір №20/08/14/13/1648 добровільного страхування майна (а.с.21-28 т.1).

Згідно вказаного договору позивач застрахував житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 за опцією 1 «Майно» (пункт 4.1 договору) та за опцією 2 «Відповідальний сусід» (пункт 4.2 договору). Відповідно до пункту 4.1 зазначеного договору страхування позивач застрахував вказаний житловий будинок від вогневих ризиків.

Страхова сума за вказаним договором згідно пункту 5.1.1.2 становить 480 000 гривень. Строк дії вказаного договору страхування сторони визначили в період з 11 березня 2017 року по 10 березня 2018 року.

У підпункті 1.1 пункту 1 частини 12 договору добровільного страхування майна №20/08/14/13/1648 від 10 березня 2017 року сторони з урахуванням принципу свободи договору вільно, на власний розсуд визначили, що страховик не відшкодовує збитки, які сталися внаслідок порушення ізоляції, короткого замикання, замикання в обмотці, замикання на корпус або на землю, іскріння, відмовлення вимірювальних, регулюючих приладів і приладів, що забезпечують безпеку. Якщо внаслідок зазначеного впливу електричного струму відбулася пожежа або вибух, які є страховими ризиками за договором, то збиток заподіяний страхувальнику в результаті пошкодження або втрати (знищення) майна, підлягає відшкодуванню, за винятком пошкодженого або втраченого ( знищеного) електричного устаткування, що стало джерелом виникнення пожежі або вибуху.

Згідно пункту 22.1 частини 12 договору страхування причинами відмови у виплаті страхового відшкодування є вчинення страхувальником -фізичною особою або вигодонабувачем умисного злочину, що призвів до страхового випадку, подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору або про факт настання страхового випадку, несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин, створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків, отримання страхувальником чи вигодонабувачем відшкодування збитків від особи, винної у їх заподіянні, бездіяльність або навмисні дії страхувальника, осіб, що проживають, або тимчасово перебувають у місці дії договору страхування, що спрямовані на настання страхового випадку, в тому числі, але не обмежуючись, порушення умов протипожежної та охоронної безпеки, інших встановлених правил та норм використання та збереження застрахованого майна, техніки безпеки.

З пояснень позивача від 21 липня 2017 року вбачається, що з моменту придбання ним 13 грудня 2016 року житлового будинку ним не проводився ремонт та капітальний ремонт у будинку (а.с.109-110 т.1).

З листа Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 26 листопада 2018 року вбачається, що 14 липня 2017 року в житловому будинку ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 виникла пожежа, в результаті якої в зазначеному житловому будинку вогнем знищено стіни, перекриття, перегородки, підлогу, покрівлю, вікна та двері, оздоблення кімнат, а також повністю знищено господарську будівлю та літню кухню, речі та майно. Причина пожежі- недолік конструкції коротке замкнення електромережі (а.с.29 т.1).

Згідно листа від 26 вересня 2017 року №5003 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування(а.с.31-32 т.1).

З листа Сторожинецького РЕМ ПАТ «Енергопостачальна компанія Чернівціобленерго» № 646 від 29 серпня 2017 року вбачається, що з 12 липня 2017 року у житловому будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , було припинено постачання електроенергії у зв`язку з заборгованістю за спожиту електроенергію (а.с.93 т.1).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Страхування є одним із засобів, покликаних мінімізувати ризики, пов`язані з можливим знищенням або пошкодженням такого майна. Економічне призначення майнового страхування полягає у відшкодуванні збитків, заподіяних внаслідок пошкодження чи знищення майна при настанні страхових випадків, визначених законодавством або обумовлених договором. Отже, мета такого страхування - компенсування шкоди.

Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Яка саме подія визнається страховим випадком має бути детально зазначено у договорі страхування.

Положення статей 11, 525, 526, 629 ЦК України дають підстави для висновку, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання умов якого не допускається.

З урахуванням змісту статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Згідно із частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування і на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Отже, обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 4 липня 2018 року у справі № 613/751/15-ц.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про страхування» умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, виходячи із того, що причиною пожежі житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 згідно листа Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 26 листопада 2018 року було коротке замкнення електромережі, дійшов правильного висновку про наявність підстав для виплати позивачу страхового відшкодування, оскільки подія, що відбулась, є страховим випадком, передбаченим договором страхування, а тому у даному випадку у страховика виник обов`язок щодо здійснення страхової виплати.

Проте апеляційний суд не погоджується із розміром страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з наступного.

Аналізуючи наведені вище норми страхового законодавства України в сукупності з положеннями договору страхування від 10 березня 2017 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не розмежував зміст понять «страхова сума», «страхове відшкодування» та «прямий збиток».

Визначена сторонами у договорі страхування від 10 березня 2017 року страхова сума у розмірі 480 000 гривень встановлює межі, відповідно до яких страховик визначає розмір страхового відшкодування.

При цьому, як зазначено у пункті 1.2 договору страхування, страхове відшкодування за опцією «майно» оплачується в межах страхової суми, зазначеної в пункту 5.2 у розмірі прямого збитку страхувальника.

Згідно пункту 5.1 вказаного договору, прямий збиток страхувальника -вартість витрат на відновлення застрахованого майна, що пошкоджене або втрачене (знищене) внаслідок натання події , яка кваліфікована як страховий випадок, без урахування неотриманих страхувальником майбутніх вигод. Розмір прямого збитку страхувальника визначається страховиком в акті огляду застрахованого майна, в якому зазначається площа та(або) процент пошкодження застрахованого майна.

Актом огляду застрахованого майна за договором «Житловий експрес» від 21 липня 2017 року, який підписаний позивачем та представником відповідача, встановлено, що питома вага пошкодженого житлового будинку становить 50 відсотків.

Відповідно до пункту 3 договору дарування від 9 грудня 2016 року та звіту про оцінку майна від 23 лютого 2015 року, загальна вартість житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 , становить 44032 гривні.

За таких обставин, визначення розміру страхового відшкодування повинно здійснюватись залежно від загальної вартості застрахованого нерухомого майна, а не від розміру страхової суми, зазначеної в договорі страхування, як помилково вважали позивач та суд першої інстанції.

Оскільки страхове відшкодування не може перевищувати розмір прямого збитку, якого зазнав страхувальник (50 % від вартості майна), апеляційний суд дійшов висновку про стягнення з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 22 000 гривень 16 копійок.

Помилковим є аргумент позовної заяви про те, що сума в 480 000 гривень, вказана в договорі страхування як страхове відшкодування є сумою вартості вказаного житлового будинку станом на день укладення такого договору страхування, оскільки на підтвердження визначення вартості житлового будинку у вказаній сумі позивачем не надано жодного доказу, в тому числі і звіту про його оцінку.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав в постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 621/590/17.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про обґрунтованість відмови у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із несвоєчасним повідомленням страхувальником страховика про настання страхового випадку без поважних на це причин.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом в постанові від 21 серпня 2018 року у справі № 227/3573/16-ц неповідомлення про страховий випадок не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки вказані дії не призвели до неможливості страховиком встановити вищевказані обставини.

Таким чином обов`язок з повідомлення у триденний строк страховика про страховий випадок, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини настання страхового випадку власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Отже, сам по собі факт неповідомлення в даному випадку відповідачем страховика про настання страхового випадку, за умови наявності у останнього фактичної можливості щодо встановлення як самого факту настання страхового випадку, так і обставин останнього за допомогою інших джерел, не свідчить про недосягнення такої мети у вигляді неможливості перевірки обставин настання страхового випадку власними силами, та про те, що відсутність повідомлення відповідача призвела до необґрунтованих виплат.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі № 910/7825/19.

Окрім того, як правильно встановлено судом першої інстанції, ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» у листі №72 від 12 грудня 2018 року підтверджує ту обставину, що ними 14 липня 2017 року о 16 годині 33 хвилин зафіксовано звернення позивача на гарячу лінію щодо настання страхового випадку за договором №20/08/14/13 №1648 від 10 березня 2017 року.

Враховуючи обізнаність страховика про настання такого страхового випадку ще з 14 липня 2017 року, він мав можливість з даного часу перевірити факт та обставини настання такого страхового випадку власними силами, не очікуючи від страхувальника письмового повідомлення про вказаний страховий випадок.

Не може братися до уваги апеляційним судом і аргумент апеляційної скарги про те, що пожежа в житловому будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , сталася внаслідок здійснення позивачем неналежним чином самостійного підключення до електроенергії з порушенням умов протипожежної безпеки, що є самостійною підставою для відмови страхувальнику у виплаті страхового відшкодування.

У постанові від 27 червня 2019 року у справі № 910/5219/16 Верховний Суд дійшов висновку про те, що для встановлення причин пожежі, наявності чи відсутності порушень правил протипожежної безпеки, а також визначення розміру збитків потрібні спеціальні знання у зв`язку з чим у справі необхідно призначити комплексну судовому пожежно-технічну та товарознавчу експертизу.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, сторони не заявляли клопотання про призначення у даній справі експертизи для з`ясування вищевказаних обставин справи.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження наявності вини ОСОБА_1 у спричиненні пожежі у вказаному житловому будинку, матеріали справи не містять.

Також необгрунтованим є і аргумент апеляційної скарги про обґрунтованість відмови у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із повідомленням страхувальником неправдивих відомостей про предмет договору страхування, а саме більшої вартості житлового будинку станом на момент його знищення внаслідок пожежі, аніж вартості цього ж будинку, яка враховувалась сторонами при укладенні договору страхування від 10 березня 2017 року.

З пояснень позивача від 21 липня 2017 року вбачається, що з моменту придбання ним 13 грудня 2016 року житлового будинку ним не проводився ремонт та капітальний ремонт у будинку.

Приймаючи до уваги вищенаведені пояснення позивача, договір дарування від 9 грудня 2016 року та звіт про оцінку майна від 23 лютого 2015 року, згідно якого визначено, що ринкова вартість вказаного житлового будинку становить 44 032 гривні, підстав вважати, що страхувальником було надано неправдиві відомості про предмет договору страхування станом на день укладення договору страхування, у відповідача не було.

Твердження позивача у своїх поясненнях від 21 липня 2017 року про те, що вартість даного житлового будинку в дійсності була зменшена для оформлення, а сума страхового договору є реальною вартістю домогосподарства не є належним та допустимим доказом підтвердження такої вартості житлового будинку, приймаючи до уваги те, що такі пояснення надавалися позивачем в письмовому вигляді вже після укладення 10 березня 2017 року договору страхування.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а ухвалене у справі судове рішення суду першої інстанції змінити.

Стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 22 000 (двадцять дві тисячі ) гривень 16 копійок страхового відшкодування.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції.

Як вбачається з квитанції № 1-1192К від 18 липня 2019 року ОСОБА_1 за подання до суду позовної заяви сплатив судовий збір в розмірі 4074 гривні 85 копійок.

Як вбачається з платіжного доручення №3Р038812 від 23 квітня 2021 року ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за подання до суду апеляційної скарги сплатило судовий збір в розмірі 6112 гривень 27 копійок.

Враховуючи часткове задоволення судом позову (5,40%), з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 220 гривень 04 копійки в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви (4074,85:100х5,4=220,04).

З ОСОБА_1 на користь ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» слід стягнути 5782 гривень 21 копійку в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги (6112,27:100х94,6=5782,21).

Згідно частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» слід стягнути 5 562 гривні 17 копійок в рахунок відшкодування судових витрат (5782,21 - 220,04 =5 562,17).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задовольнити частково.

Заочне рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 січня 2021 року змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 22 000 (двадцять дві тисячі ) гривень 16 копійок страхового відшкодування.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» 5 562 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят дві) гривні 17 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 28 липня 2021 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: Н.К. Височанська

Н.Ю. Половінкіна