Справа № 344/5261/17
Провадження № 22-ц/4808/875/21
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю ОСОБА_1 та представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 березня 2021 року під головуванням судді Пастернак І.А. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Позовні вимоги мотивував тим, що ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» створена у квітні 2012 з метою експлуатації котельні, що знаходиться по АДРЕСА_1 та прилеглих до неї теплових мереж.

З початком діяльності товариства йому було передано базу споживачів, які обслуговуються від даної котельні, зокрема надає послуги з централізованого опалення споживачу ОСОБА_1 , який є власником кв. АДРЕСА_2 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ). Попередньою теплопостачальною організацією також були передані відомості щодо житлових приміщень, власники яких здійснили відключення від мереж централізованого опалення в порядку, встановленому чинним законодавством. Однак, відомості щодо квартири відповідача про це відсутні. В зв`язку з тим, що відповідач не вносив плати за комунальні послуги, станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість в сумі 14 555,79 грн. Тому просив суд стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати по справі.

ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» 20.06.2017 подало до суду першої інстанції заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на користь позивача 17 555,19 грн заборгованості за послуги з централізованого опалення.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 березня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія», 17 597, 62 грн заборгованості за послуги з централізованого опалення.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» по 492, 73 грн судового збору з кожного.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та необ`єктивним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, не зазначив в ньому мотиви відхилення доказів, зазначених і наданих ним в запереченні на позов та інших матеріалів справи.

Зі змісту рішення суду першої інстанції випливає, що при відключенні квартири від централізованого опалення, відповідачі не дотрималися вимог нормативно-правових актів щодо порядку відключення окремої квартири.

Апелянт вважає, що такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам, які викладені в матеріалах справи.

Судом проігноровано, правові норми, якими ЦК України врегульовує договірні зобов`язання.

Правові відносини між ним і позивачем прописані в договорі від 24.07.2013 року №101224 «Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (підігрів води)», проте суд положення щодо дострокового одностороннього розірвання договору до уваги не прийняв і в рішенні мотивів відхилення цього доказу не зазначив, даний договір був складений і наданий на підпис позивачем.

Згідно п. 36 договору, він може бути достроково розірваний у разі - зникнення потреби в отриманні послуг або відмови споживача від користування послугами виконавця.

Апелянт вказує на те, що саме цим пунктом договору, він керувався коли направляв, повідомлення позивачу від 05.09.2014 року про розірвання договору № 101224 від 24.07.2013

10 квітня 2014 року Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», внесені зміни в Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 цього Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.21 цього Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Станом на 05.09.2014 позивач вказаних вимог не дотримався і такого типового договору не підготував, як і не запропонував йому його укласти.

Оскільки позивач нового типового договору до початку опалювального сезону йому не надав, ОСОБА_1 , скористався п.35 договору та 10.09.2014 року направив позивачу письмове повідомлення про розірвання договору достроково, відповідно до п. 36, в зв`язку з відмовою від користування послугами виконавця та закінченням потреби в отриманні послуги з централізованого теплопостачання.

Після отримання повідомлення про дострокове розірвання договору № 101224 24.07.2013 року, позивач його рішення не оскаржив, і після початку опалювального сезону на 2014-2015 рік, продовжував здійснювати нарахування за цим договором платежів за, нібито, надані послуги з централізованого теплопостачання, які фактично ним не отримувалися.

Факт відключення квартири від теплопостачання підтверджується актом від 30.09.2014, складеного представником позивача, в якому зазначено, що відключено санвузол, кухня, відрізано стояк, опломбована заглушка.

Крім цього, 01 жовтня 2014 року комісія за участю представників КП «Єдиний розрахунковий центр», ТОВ «СЕРВІС-Сіті Іф» та співвласники квартир провели огляд житлового будинку по АДРЕСА_3 і встановили що стояки гарячого водопостачання та центрального опалення від`єднанні від загальної будинкової мережі. Про що складений акт №03-13/09-178 від 01.10.2014 року.

Таким чином, починаючи з початку опалювального сезону в 2014 році, послуг з централізованого теплопостачання в квартиру, позивач не надавав.

На момент відключення квартири від централізованого опалення, позивач, відповідно до умов договору, був повідомлений про дострокове розірвання договору №101224 від 24.07.2013 року, а іншого договору з позивачем не укладалося.

З огляду на викладене, нарахування позивачем платежів за нібито, надання йому послуг з централізованого теплопостачання є протиправним.

Від`єднання квартири від мережі централізованого опалення ним здійснювалося відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради від 29.05.2012 р. № 766-25, яким затверджено «Положення про порядок надання дозволів на відключення житлових будинків від мереж централізованого теплопостачання в м. Івано-Франківську», яке є чинним на даний час.

Наступним документом, яким відповідач керувався при від`єднанні квартири від мережі теплопостачання, є протокол №05 від 13 вересня 2012 року засідання «Міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого теплопостачання», яким надано дозвіл про відключення стояка квартир №№ 4,8,12,16,20,24,28,32 від централізованого теплопостачання.

Зазначений протокол судом першої інстанції не досліджувався, оскільки не був наданий ним в судовому засіданні із-за поважних причин та пов`язаних з тривалою хворобою.

Разом з тим, факт відключення його квартири від стояка теплопостачання засвідчено представником позивача, про що складений акт від 30 вересня 2021 року.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» подала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а рішення суд першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Щодо самовільного відключення апелянтом квартири АДРЕСА_2 від мереж централізованого опалення, то питання відмови від послуг з централізованого опалення та відключення від мереж централізованого опалення, на момент відключення квартири АДРЕСА_2 , регулювалось Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 р. № 4. Порядок визначає процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦО та ГВП.

Вищевказаним нормативно-правовим актом встановлено порядок, за яким відключення споживачів від мереж централізованого опалення можливе виключно за умови відключення будинку в цілому, а не його окремих квартир.

Відповідно до п. 2.7. Порядку вказано, що тільки затверджений у встановленому законодавством порядку акт про відключення від мереж централізованого опалення є підставою для припинення нарахувань за послугу з централізованого опалення. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Тому до оформлення акту про відключення від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення, відсутні правові підстави для припинення нарахувань за послугу з централізованого опалення.

Відключення від мереж централізованого опалення з порушенням вимог Порядку вважається самовільним відключенням, що тягне за собою адміністративну відповідальність та не є підставою для припинення нарахування плати за послуги з централізованого опалення.

В матеріалах справи відсутні докази, які б засвідчували про факт правомірного відключення квартири апелянта від мереж централізованого опалення з дотриманням вимог чинного законодавства.

Доводи апелянта про те, що ним здійснено всі необхідні заходи для проходження законної процедури відключення від мереж централізованого опалення не заслуговують на увагу.

Таким чином, вчинення дій, заборонених чинним законодавством не може бути правовою підставою для правомірної дії, а саме припинення нарахування плати за послугу з централізованого опалення.

Виходячи з вищенаведеного слід зазначити, що апелянтом здійснено самовільне відключення квартири АДРЕСА_2 від мереж централізованого опалення, що є грубим порушенням та не є підставою для звільнення від оплати за послугу з централізованого опалення.

Щодо незалучення в якості співвідповідача у справі співвласника квартири ОСОБА_4 , то 24.07.2013 між апелянтом та позивачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №101224. Таким чином, саме апелянт взяв на себе зобов`язання щодо оплати за послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_4 . Водночас, клопотання про залучення ОСОБА_4 апелянтом не заявлялось.

Щодо чинності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 24.07.2013 року №101224, то однією з підстав дострокового розірвання Договору є зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця. Відповідно до норм Порядку умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання сторонами переглядаються вже після затвердження акта на черговому засіданні Комісії. Отже, до моменту проходження законної процедури відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідач був позбавлений можливості в односторонньому порядку розірвати договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 24.07.2013 року №101224.

Відповідно, доводи наведені в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не враховано факт одностороннього розірвання договору є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.

Причини якими апелянт обґрунтовує неможливість подання доказів до суду першої інстанції не є поважними а тому, дані докази не повинні прийматися судом.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 24.07.2013 року між ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія»та ОСОБА_1 було укладено договір №101224 Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (підігрів води) (т.1 а.с.23-26).

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають у квартирі АДРЕСА_2 , який знаходиться на території діяльності позивача, отже забезпечується тепловою енергією від котельні, що знаходиться на АДРЕСА_1 . Зазначений будинок забезпечується тепловою енергією, наданою позивачем, отже позивач надавав послуги з централізованого опалення відповідачам.

Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630, плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк.

Відповідно до п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Питання відмови від послуг з централізованого опалення та відключення від мереж централізованого опалення регулюються Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року №4.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (у редакції зі змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 6 листопада 2007 року № 169), установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Зазначеним Порядком встановлено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Рішення Комісії оформляється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання повинен відповідати вимогам чинних нормативних документів. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. По закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Для виконання робіт з підготовки внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП до опалювального сезону після відключення приміщення від мереж його власник, наймач (орендар) зобов`язаний надавати представнику виконавця послуг з ЦО і ГВП можливість доступу до транзитних трубопроводів відповідно до порядку їх технічного огляду, установленого Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджено центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Пунктами 25, 26 вказаних Правил передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води регламентується Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), і здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком № 4 установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі центрального опалення він повинен звернутися до міжвідомчої комісії (далі - Комісія) для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченню робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною Комісією, а при відсутності зазначеного акта, відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним.

Акту за участю теплопостачальної організації, який є завершальним етапом проходження встановленої законодавством процедури відключення від мереж централізованого опалення відповідачами не надано.

До оформлення акта про відключення від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення, у позивача відсутні правові підстави для припинення нарахувань за послугу з централізованого опалення.

У зв`язку з тим, що будинок відповідачів не обладнано засобом обліку теплової енергії, то розрахунок за послугу з централізованого опалення був зроблений по навантаженню згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94 з урахуванням максимального теплового навантаження, а також згідно з Методикою нарахування плати за надані послуги теплопостачання та підігріву води населенню додатком 2 до рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.12.2007 року №600 «Про тарифи на послуги теплопостачання та підігріву води для населення».

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005р.

Внаслідок неналежного виконання споживачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зобов`язання по оплаті наданих послуг станом на травень 2017 року виникла заборгованість перед позивачем в загальній сумі 17597,62 грн (т. 1 а.с.36-37).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції у рішенні зазначив, що відповідачі процедури відключення своєї квартири від централізованої системи теплопостачання не дотрималися та не надали доказів про отримання дозволу на встановлення автономного опалення в квартирі, а також акту про відключення квартири від теплопостачання, затвердженого у встановленому законом порядку.

Питання відмови від послуг з централізованого опалення та відключення від мереж централізованого опалення на момент відключення квартири АДРЕСА_2 , регулювалось Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 р. № 4. Порядок визначає процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦО та ГВП.

Вищенаведеним нормативно-правовим актом встановлено порядок, за яким відключення споживачів від мереж централізованого опалення можливе виключно за умови відключення будинку в цілому, а не його окремих квартир.

Відповідно до п. 2.7. Порядку вказано, що тільки затверджений у встановленому законодавством порядку акт про відключення від мереж централізованого опалення є підставою для припинення нарахувань за послугу з централізованого опалення.

Тому до оформлення акту про відключення від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення, відсутні правові підстави для припинення нарахувань за послугу з централізованого опалення.

Посилання апелянта на акт від 30.09.2014 про відключення від тепломережі, спростовується змістом цього акту з якого убачається, що такий акт складено на предмет відключення квартири відповідача від мережі гарячого водопостачання, а не від централізованого опалення (т.1 а.с. 99). Також згідно даних, які містяться у акті 03-13/09-178 огляду житлового будинку від 01.10.2014 убачається, що цей акт складено комісією з участю апелянта і констатовано про відключення у будинку по АДРЕСА_3 стояка гарячого водопостачання та централізованого опалення від загальнобудинкової мережі квартир АДРЕСА_5 (т.1 а.с. 98). Однак у акті не зазначено про законність такого відключення, яке є самовільним.

Доводи апелянта про те, що ним здійснено всі необхідні заходи для проходження законної процедури відключення від мереж централізованого опалення та те, що квартиру було правомірно відключено від централізованої системи теплопостачання є невірними та спростовуються вищевказаним.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, заборгованість відповідачів перед позивачем за надані послуги з централізованого опалення є обґрунтованою, а обов`язок відповідачів оплачувати дані послуги випливає з вимог відповідних нормативно-правових актів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України,може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 липня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.А. Девляшевський

В.Д. Фединяк