Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №936/555/21
Провадження № 2/936/148/2021
02.08.2021 смт Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Софілканич О.А., з участю секретаря судового засідання Балецького С.М., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі судових засідань в смт. Воловець цивільну справу за позовом адвоката Повідайчик Олега Івановича, поданого в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та поділ майна,
15.06.2021 р. адвокат Повідайчик О.І. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.
Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, проте від представника позивача адвоката Повідайчик О.І. надійшла заява до суду про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідачка та її представник в судове засідання не зявилися, проте від представника відповідачки адвоката Шусти В.В. надійшла заява до суду про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі.
Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 29 вересня 1979 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_3 , про що 29.09.1979 р. Виконавчим комітетом Лавочненської сільської ради Сколівського району Львівської області було складено відповідний актовий запис № 24. Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим повторно 22.05.2021 р. (а.с.8).
Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Відповідно до п. 22 цієї Постанови вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.
У 2013 році подружжя, за спільною домовленістю, вирішили побудувати житловий будинок у селищі Воловець і з цією метою відповідачка звернулася до Воловецької селищної ради з заявою про надання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд та будівель.
Рішенням тридцять третьої сесії Воловецької селищної ради шостого скликання від 03.12.2013 р. № 695 був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 . Пунктом 2 цього ж рішення відповідачці було безплатно надано у власність земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер ділянки :01:006:0292.

У відповідності до зазначеного рішення, сторонами було виготовлено технічну документацію і побудовано житловий будинок садибу з господарськими будівлями та спорудами. Земельна ділянка площею 0,15 га кадастровий номер ділянки :01:006:0292 була розділена на дві ділянки з тим же цільовим призначенням (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)): площею 0,1 га (кадастровий номер :01:006:0429) та площею 0,05 га (кадастровий номер :01:006:0428).

Відповідно до технічного паспорту та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на земельній ділянці розміщені: одноповерховий житловий будинок з підвалом, загальною площею 79,83 кв.м., господарська будівля (літера Б), вбиральня (літера В), господарська будівля (літера Г), літня кухня (літера Д), літня кухня (літера Л) та котельня (літера К).

За спільною домовленістю подружжя право власності на зазначені об`єкти було зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_2 .

Так, згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 260138705), власником житлового будинку із належними до нього обслуговуючими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 та земельних ділянок загальною площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибних ділянок): площею - 0,1 га (кадастровий номер :01:006:0429) та площею - 0,05 га (кадастровий номер :01:006:0428) на праві приватної власності є відповідачка ОСОБА_2 .(а.с. 16-17).

З врахуванням приписів ст. 381 ЦК України вищезазначені земельні ділянки разом з розташованими на них житловим будинком та спорудами є окремим об`єктом права власності - садибою.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, які кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 377 ЦК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ст. 60 СК України, яка кореспондується з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.63 СК України).

Отже, системний аналіз вищенаведених норм закону, з урахуванням недоведення протилежного, дає правові підстави суду визнати об`єктом права спільної сумісної власності - садибу за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з: житлового будинку загальною площею 79,83 кв.м., і обслуговуючих будівель і споруд (господарська будівля (літера Б), вбиральня (літера В), господарська будівля (літера Г), літня кухня (літера Д), літня кухня (літера Л) та котельня (літера К)) та земельних ділянок загальною площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибних ділянок): площею 0,1 га (кадастровий номер :01:006:0429) та площею 0,05 га (кадастровий номер :01:006:0428) спільною сумісною власністю позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 .

Стаття 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визначається за правилами ст.70 СК України та передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором

Згідно з приписами ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Правовий аналіз статей 69,70 СК України та статей 368, 372 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що частки позивача та відповідачки на спільно нажите майно садибу з господарськими будівлями і спорудами під АДРЕСА_1 є рівними.

Із досліджених матеріалів справи вбачається, що об`єкт права власності є єдиним місцем проживання позивача ОСОБА_1 та є його житлом. Тобто, зазначений житловий будинок не може бути поділений в натурі із виділенням двох рівних ізольованих частин, кожна з яких могла б бути використана як житло, оскільки його поділ на дві частини без втрати цільового призначення неможливий. Водночас об`єкт права власності можна поділити шляхом визначення часток сторін без поділу майна в натурі, залишивши його в спільному користуванні сторін. Такий поділ визнається відповідачкою ОСОБА_2 і не потягне за собою втрату функціонального призначення об`єкта та відповідатиме розміру часток сторін у праві власності.

Зважаючи на викладене, об`єкт спільної сумісної власності садиба за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з: житлового будинку загальною площею 79,83 кв.м., і обслуговуючих будівель і споруд (господарська будівля (літера Б), вбиральня (літера В), господарська будівля (літера Г), літня кухня (літера Д), літня кухня (літера Л) та котельня (літера К)) та земельних ділянок загальною площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибних ділянок): площею 0,1 га (кадастровий номер :01:006:0429) та площею 0,05 га (кадастровий номер :01:006:0428) підлягає поділу між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 , визнавши за кожним з них право власності на 1/2 об`єкта спільної власності.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 454 гривень.

Керуючись статтями 142, 200, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов адвоката Повідайчик Олега Івановича, поданого в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та поділ майна - задоволити.

Визнати садибу за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з: житлового будинку загальною площею 79,83 кв.м., і обслуговуючих будівель і споруд (господарська будівля (літера Б), вбиральня (літера В), господарська будівля (літера Г), літня кухня (літера Д), літня кухня (літера Л) та котельня (літера К)) та земельних ділянок загальною площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибних ділянок): площею 0,1 га (кадастровий номер :01:006:0429) та площею 0,05 га (кадастровий номер :01:006:0428) спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Поділити об`єкт спільної сумісної власності садибу за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з: житлового будинку загальною площею 79,83 кв.м., і обслуговуючих будівель і споруд (господарська будівля (літера Б), вбиральня (літера В), господарська будівля (літера Г), літня кухня (літера Д), літня кухня (літера Л) та котельня (літера К)) та земельних ділянок загальною площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибних ділянок): площею 0,1 га (кадастровий номер :01:006:0429) та площею 0,05 га (кадастровий номер :01:006:0428) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнавши за кожним з них право на 1/2 об`єкта спільної власності.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з часу його проголошення через Воловецький районний суд Закарпатської області або безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_1 .

Повне рішення буде складено 04 серпня 2021 року.

Суддя Софілканич О.А.