Справа 556/100/21
Номер провадження 2/556/255/2021

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2021 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області

під головуванням судді Іванків О.В.,

при секретарі судового засідання Кньовець Н.П.,

з участю представника позивача адвоката Карпач О.М.,

представника відповідача адвоката Кругліцької В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої адміністративним правопорушенням,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої адміністративним правопорушенням.

В обгрунтуванні своїх вимог позивачка вказала, що постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.09.2020 року, яка набрала законної сили 06.10.2020 року, у справі №556/1175/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст, 130, ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 , визнана у даній справі потерпілою.

Зазначеним адміністративним правопорушенням потерпілій завдана моральна та майнова шкода, спричинена ушкодженням її здоров`я.

28.06.2020 року, десь близько 11-12.00 год. потерпіла, перебуваючи за своїм місцем проживання, збиралася до смт.Володимирця, її знайома, знаючи це, передзвонила і повідомила, що її знайомий теж їде до ОСОБА_3 і зможе, її підвезти. Почекавши декілька хвилин біля під`їзду, приїхав водій на авто потерпіла сіла в даний автомобіль і вони поїхали. Водієм був ОСОБА_2 , який був у медичній масці, тому потерпіла відразу ніякого запаху алкоголю не відчула і нічого не запідозрила. Поблизу с.Олізарка водій повідомив, що хоче набрати води з джерела, потерпіла була не проти. Під`їжджаючи до стоянки навпроти криниці, водій здійснив маневр повороту ліворуч, щоб заїхати у т.зв. "карман", однак не впорався з керуванням і виїхав на зустрічну смугу руху. Потерпіла втратила свідомість і прокинулася вже в швидкій. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивачка отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, запаморочення центрального походження, головний біль в наслідок чого перебувала на стаціонарному лікуванні. Після виписки з лікарні їй було призначено ще лікування тривалістю в 1 місяць. Відповідач не бажає добровільно відшкодувати заподіяну шкоду. У зв`язку з чим, позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_2 , на користь позивачки 20000 грн. в якості відшкодування завданої ДТП моральної шкоди, а також судовий збір.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 03.02.2021 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Заочним рішенням Володимирецького районного суду від 23.03.2021 року позов ОСОБА_4 задоволено повністю.

Ухвалою від 20.05.2021 року заочне рішення Володимирецького районного суду від 23.03.2021 року скасовано за заявою відповідача і справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, пояснила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є ОСОБА_5 , позивач отримала травми, певний час лікувалась, відчувала фізичний біль, страждання, змушена була затрачати час та зусилля на відновлення звичного способу життя. Це заподіяло їй моральну шкоду, яка залишається невідшкодованою.

Представник відповідача заперечила проти позову, пояснила, що цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент аварії була застрахована, і страхова компанія відшкодувала ОСОБА_4 завдану шкоду, в т.ч. і моральну, яка склала 5% від розміру матеріальної шкоди. Таке відшкодування відповідач вважає справедливим та достатнім; крім того, представник відповідача просила суд при винесенні рішення врахувати необережний характер спричинення шкоди, ту обставину, що ОСОБА_5 не працює, немає постійного доходу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Судом встановлено, що постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.09.2020 року ОСОБА_2 , було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 130, ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 грн., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Дана постанова не була оскаржена та набрала законної сили.

Також даною постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.09.2020 року позивачка ОСОБА_1 , визнана у даній справі потерпілою.

Судом встановлено, що під час судового засідання ОСОБА_2 , вину визнав, не заперечував проти відомостей, які були викладені в адміністративному протоколі.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому суд вважає доведеними обставини щодо вчинення відповідних дій відповідачем ОСОБА_2 .

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3002 ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 28.06.2020 року по 02.07.2020 року. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді струс головного мозку, запаморочення центрального походження, головний біль. Після виписки останній було призначено амбулаторне лікування тривалістю в 1 місяць.

Згідно копій чеків на придбання медичних препаратів які були призначені лікарями згідно виписки та консультаційного висновку встановлено, що позивачка дійсно пройшла курс лікування (дати чеків з 28.06.2020 року по 02.07.2020 року).

Також судом встановлено, що позивачка продовжувала лікування, що підтверджується протоколом УЗД органів черевної порожнини, нирок, перикарда, плевральних синусів і порожнин від 05.07.2020 року та консультаційним висновком спеціаліста лікаря-хірурга від 05.07.2020 року, згідно якого позивачці було призначено додаткове лікування терміном на 5 днів.

Після чого позивачка також зверталася за медичною допомогою до сімейного лікаря 06.07.2020 року, 10.08.2020 року, 14.08.2020 року, 21.08.2020 року, 24.09.2020 року, з приводу скарг на головні болі внаслідок перенесеного струсу головного мозку, погіршення сну та пам`яті, запаморочення, погіршення зору, що підтверджується відповідним записами в медичній документації.

Таким чином, на підставі досліджених письтмових доказів, суд приходить до висновку, що внаслідок ДТП позивачу ОСОБА_1 заподіяно шкоду здоров"ю, матеріальну шкоду, яка складається з витрат на лікування та медичні обстеження, а також моральну шкоду.

Як вбачається зі ст.1166, 1167 ЦК України матеріальна шкода, заподіяна неправомірними діями фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім визначених законом випадків. Зокрема, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У відповідності до ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого.

Крім того, як це вбачається зі ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналіз вказаних норм цивільного законодавства, на думку суду, спростовує твердження представника відповідача про безпідставність позовних вимог до ОСОБА_2 через наявність у нього страхового полісу, оскільки положення ст.1194 ЦК України прямо покладають на застраховану особу обов`язок відшкодувати заподіяну потерпілому шкоду в разі недостатності страхової виплати.

Судом встановлено, що цивільна відповідальність ОСОБА_2 в період вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ НАСК «Оранта». При цьому, страхова компанія визнала вказану дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, та здійснила відшкодування матеріальних витрат ОСОБА_1 , на лікування та частково компенсувала її моральні страждання в загальній сумі 6255,46 грн. (5957,58 грн. матеріальної шкоди згідно чеків та + 297,88 грн. моральна шкода), що підтверджується листом страхової компанії від 30.12.2020 року № 09-02-16/12818.

В обґрунтування позову про стягнення моральної шкоди позивач та її представник пояснили, що внаслідок отримання травми життя потерпілої істотно змінилось, вона зазнала фізичного болю, лікувалась. ОСОБА_4 відчувала як фізичні, так і моральні страждання, стрес та біль, пригнічення, змушена був затрачати значні зусилля для відновлення належного рівня свого життя.

Як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини, а в разі завдання шкоди здоров`ю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала. Ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи характер та обсяг страждань потерпілої, істотність вимушених змін у її житті, які пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою, приймаючи до уваги майновий стан відповідача, який не працює, не має постійного доходу, суд, виходячи із принципів розумності, співрозмірності та справедливості, приходить до висновку про наявність підставі для часткового задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 7000 грн.

При цьому суд приймає до уваги, що правопорушення вчинено ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, і відхиляє доводи відповідача про відсутність у нього обов`язку відшкодувати моральну шкоду, оскільки така шкода вже відшкодована страховою компанією, оскільки виплачена ОСОБА_4 сума відшкодування моральної шкоди, на думку суду, є недостатньою.

З приводу розподілу судових витрат суд прийшов до наступних висновків.

У відповідності до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать серед інших також і витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи надані ОСОБА_4 письмові докази, які підтверджують понесені нею судові витрати на оплату послуг адвоката в сумі 3500 грн, приймаючи до уваги, що від сплати судового збору при подачі позову ОСОБА_4 була звільнена, а також ту обставину, що цивільний позов задоволено судом частково, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_7 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн., а також в користь ОСОБА_4 - 1225 грн. (35% від суми фактично понесених витрат, що пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 3, 81-83, 89, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК, суд -

у х в ал и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої адміністративним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_8 моральні збитки завдані дорожньо-транспортною пригодою в сумі 7000 (сім тисяч) гривень та судові витрати в сумі 1225 (одна тисяча двісті двадцять п"ять) грн, а всього стягнути 8225 (вісім тисяч двісті двадцять п"ять) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. (дев"ятсот вісім) грн 00 коп. на підставі Закону України "Про судовий збір".

Повний текст рішення буде проголошено 26 липня 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Головуюча:

Повний текст рішення проголошено 26 липня 2021 року о 18 год 10 хв.

Суддя: О.В. Іванків

Учасникі процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

С У Д Д Я :

Іванків О.В.