УХВАЛА

27 липня 2021 року

м. Київ

справа № 561/564/18

провадження № 61-16849св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргуОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року в складі колегії суддів Шимківа С. С., Боймиструка С. В., Ковальчук Н. В.,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 18 червня 2014 року та скасувати державну реєстрації права власності на цю квартиру.

Заочним рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 17 вересня 2018 року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 18 червня 2014 року між ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Зарічненського районного нотаріального округу Рівненської області Перуніною Інною Петрівною, зареєстрований в реєстрі № 439.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою Рівненського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Заочне рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 17 вересня 2018 року скасовано та прийнято нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

13 листопада 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження в справі.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 02 грудня 2020 року вказано, що касаційна скарга містить передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження, а саме: застосування норм права без урахування висновку щодо їх застосування в подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року в справі № 6-2цс14, від 21 грудня 2016 року в справі № 274/4262/14-ц.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно з урахуванням її категорії та складності призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала набираєзаконної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Крат

М. М. Русинчук