Справа № 194/1443/19
Номер провадження 2-др/194/1/21
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2021 року м. Тернівка
Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Соколової Ю.І.,
при секретарі Коркіної Т.С.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації», Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання рішення про реєстрацію права власності незаконним та зобов`язання вчинити певні дії, -
Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації», Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання рішення про реєстрацію права власності незаконним та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесений за рішенням державного реєстратора обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_4 , про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47544056 від 27 червня 2019 року, за яким право власності на нерухоме житлове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , було перереєстровано на нового власника - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» - скасований. В решті позовних вимог відмовлено.
08 квітня 2020 року ухвалено додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації», Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання рішення про реєстрацію права власності незаконним та зобов`язання вчинити певні дії, доповнено резолютивну частину рішення абзацом: Судові витрати по справі залишити за позивачами.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2021 року рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року залишено без змін.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність.
Представник відповідача - АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.
Представник відповідача - Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином.
За приписами ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання учасників справи не є перешкодою для розгляду питання щодо ухвалення додаткового рішення.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації», Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання рішення про реєстрацію права власності незаконним та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесений за рішенням державного реєстратора обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_4 , про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47544056 від 27 червня 2019 року, за яким право власності на нерухоме житлове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , було перереєстровано на нового власника - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» - скасовано. В решті позовних вимог відмовлено.
22 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на зміни в законодавстві України.
Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до п. 20 роз`яснень викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі" додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК 2004 (ст. 270 ЦПК); воно не може змінити суті основного рішення або містити у собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.
Таким чином, способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення і додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, вичерпний перелік яких передбачений статтею 270 ЦПК України. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд має право відмовити в його ухваленні, постановивши відповідну ухвалу.
З матеріалів справи видно, що позивач ОСОБА_1 звернувся до виконавчого комітету Тернівської міської ради для виконання рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року.
В рішенні державного реєстратора виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області Бегларян А.М. № 59199710 від 09 липня 2021 року зазначено: що згідно аб.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІV ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). В зв`язку з чим відмовлено у скасуванні запису про право власності/внесені запису про скасування державної реєстрації право власності.
На момент подачі позовних вимог до Тернівського міського суду Дніпропетровської області, вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були ефективними способами захисту цивільного права, визначеними законом, додаткового визначення в судовому рішенні щодо припинення речових прав додатково не потребувалось.
Судом встановлено, що заявник АТ «Укрсоцбанк», реєструючи за собою право власності на спірну квартиру, діяв всупереч вимогам закону. Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» призвело до незаконного позбавлення права власності позивачів, порушило їх право на володіння своїм майном.
Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 серпня 2018 року по справі 925/1265/16 , Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року по справі №367/2020/15-ц зазначалось на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» № 340-IX від 05 грудня 2019 року, який набрав чинності з 16 січня 2020 року були внесені зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до яких частина 3 ст. 26 Закону викладено в такій редакції: У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 340-IX від 05 грудня 2019 року, судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.
Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу особа має право звернутися до суду (ст. 16 ЦК України).
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:
2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право;
4) відновлення становища, яке існувало до порушення;
5) примусове виконання обов`язку в натурі;
6) зміна правовідношення;
7) припинення правовідношення;
8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;
10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Вказаний перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Права та охоронювані законом інтереси особи за відсутності будь-яких механізмів захисту залишатимуться декларативними. Тож у разі незаконного посягання на майнові та особисті немайнові права та законні інтереси особи, останні повинні підлягати захисту, що, у свою чергу, вимагає від держави забезпечення належного правового регулювання з тим, щоб визначити засоби реалізації таких прав та інтересів, а також закріпити ефективні способи їх захисту.
Захист порушеного права має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який здатний відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.
У відповідності до п.39 Постанови КМУ від 6 червня 2018 р. № 484 «Деякі питання функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», запис про речові права та їх обтяження, про суб`єктів таких прав, який існував до набуття, зміни чи припинення речових прав на нерухоме майно або їх обтяжень, зберігається у Державному реєстрі прав.
Частиною 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
Згідно до ч.1 ст. 27 цього Закону, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Відповідно п. 51 Постанови КМУ від 6 червня 2018 р. № 484 «Деякі питання функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється за заявою особи, заінтересованої у внесенні відповідних записів, а також у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Судом встановлено протиправність рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47544056 від 27 червня 2019 року, вчиненого державним реєстратором обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації», Волос О.В.
Таким чином, заява ОСОБА_1 в частині припинення права власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , підлягає задоволенню, оскільки на момент винесення судом рішення діяла норма ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зміни до позовних вимог позивачами не були подані, враховуючи стадію судового процесу та час внесення змін до законодавства, а також те, що рішенням суду скасовано наслідки прийнятого такого рішення, проте зміни до Закону вимагають і одночасне визнання, зміни чи припинення цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав) і враховуючи те, що без державної реєстрації припинення права відповідача на квартиру не призведе до ефективного захисту прав позивачів.
У Державному реєстрі прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів його ведення автоматично поновлюються записи про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, що скасована, у разі їх наявності в Державному реєстрі прав.
У зв`язку із чим, державним реєстратором автоматично виконується поновлення в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на спірну квартиру позивачів на підставі п. 51 Постанови КМУ від 06 червня 2018 року № 484 та додаткового визнання права власності за позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не потребує.
Крім того, в позовних вимогах позивачі просили скасувати рішення державного реєстратора обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Вимог щодо визнання за позивачами права власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 заявлено не було, а тому суд відмовляє в частині цієї вимоги, оскільки ці вимоги виходять за межі позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 223, 247, 258-259, 263-265, 270, 354 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації», Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання рішення про реєстрацію права власності незаконним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Ухвалити по цивільній справі № 194/1443/19 (провадження № 2/194/73/20) за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації», Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання рішення про реєстрацію права власності незаконним та зобов`язання вчинити певні дії, додаткове рішення наступного змісту:
В частині вимоги про визнання права власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_1 , в розмірі ј частки квартири, за ОСОБА_3 , в розмірі Ѕ частки квартири, за ОСОБА_2 , в розмірі ј частки квартири відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Тернівський міський суд Дніпропетровської області.
Суддя: Ю.І. Соколова