Справа № 529/877/20
Провадження № 4-с/529/6/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року Диканський районний суд Полтавської області в складі

головуючого судді Петренко Л.Є.

при секретарі - Звягольській В.А.

за участю:

представника скаржника - адвоката Захарова Т.Г.

стягувача - ОСОБА_1

представника Диканського ВДВС Бринь Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_2 про визнання неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії начальника Диканського РВ ДВС Бринь Н.К., -

встановив:

Боржник ОСОБА_2 17.06.2021 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії начальника Диканського РВ ВДВС Північно-східного МУЮ (м.Суми) /далі Диканський РВ ДВС/ Бринь Н.К. стосовно нарахованої йому заборгованості по аліментах. Також, просить суд зобов`язати останню здійснити перерахунок заборгованості станом на 01.06.2021 із застосуванням вимоги про розмір аліментів, який не може бути меншим за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до сукупного доходу боржника.

В обгрунтування даної скарги ОСОБА_2 зазначає, що у Диканському РВ ДВС перебуває виконавче провадження № 64536196 про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частини всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.12.2020.

При цьому боржник ОСОБА_2 вказує, що він отримує два види доходу, зокрема пенсію по інвалідності, а також виплати по втраті професійної працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві.

05.05.2021 ним отримано розрахунок заборгованості по аліментах, складеного начальником Диканського РВ ДВС Бринь Н.К., згідно якого така заборгованість обрахована за кожним видом його доходу.

В подальшому не погодившись з вказаним розрахунком заборгованості, боржник ОСОБА_2 отримав на свою вимогу щодо перерахунку заборгованості, інший розрахунок, згідно якого станом на 11.06.2021, в нього мається заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 1808 грн. 07 коп. та 20630 грн. 11 коп., що складає загальну суму розміром 22 438 грн. 18 коп.

Однак, з таким розрахунком боржник не погоджується, оскільки вважає, що державний виконавець невірно обраховує розмір заборгованості за аліментами, внаслідок чого в нього формується значно вища заборгованість ніж це передбачено чиним законодавством.

На думку боржника здійснення розрахунку заборгованості за аліментами окремо за кожним видом заробітку суперечить ст. 182 СК України, а виходячи з положень вказаної статті загальна сума усіх аліментів, яка відраховується платником не має бути меншою за встановлений мінімум.

При цьому, на думку боржника ОСОБА_2 такими своїми діями державний виконавець штучно збільшує розмір його заборгованості, а розрахунки заборгованості, в частині розміру щомісячної сплати аліментів в сумі 7 185 грн. при сукупному доході боржника ОСОБА_2 3 866 грн. 47 коп. суперечить здоровому глузду та вимогам закону.

ОСОБА_2 зазначає, що державний виконавець у своїй відповіді на заяву його адвоката Захарової Х.Ю., посилається на п.13 Розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, однак, такі посилання останнього грунтуватись на чинному законодавстві, оскільки вказаний пункт інструкції виключено на підставі наказу Міністерства юстиції № 855 від 21.03.2018.

Суми, які надходять на погашення обов`язку платника аліментів, мають складатись в єдину суму з метою визначення обсягу виконання обов`язку. Таким чином розрахунок заборгованості також повинен здійснюватися один в рамках одного виконавчого провадження, а не за кожною постановою окремо.

З огляду на вказане, боржник ОСОБА_2 вважає, що на день звернення до суду зі скаргою заборгованість зі сплати аліментів має становити 1808 грн. 07 коп., замість нарахованої 22 438 грн. 18 коп., а хибний розрахунок заборгованості порушує майнові права останнього.

07.07.2021 начальник Диканського ВДВС Бринь К.В. до суду подала заперечення на подану скаргу ОСОБА_2 в якому загалом зазначила, що останній отримує два види доходу, зокрема пенсію та допомогу. Тому у відповідності до Інструкції з організації примусового виконання рішень, відрахування аліментів з кожного виду виплат здійснюється за окремими постановами про звернення стягнення на доходи боржника. З вказаних обставин державний виконавець Бринь Н.К. вважає, що обчислення та нарахування по сплаті аліментів, що здійснює державний виконавець, є правомірними та вчиненим згідно норм чинного законодавства, а отже просить суду у задоволенні скарги відмовити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Захаров Т.Г. скаргу підтримав з підстав викладених у ній, вважає, що заборгованість по аліментах скаржника має рахуватися із сукупного доходу боржника але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому дії державного виконавця є неправомірними.

Стягувач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти поданої скарги заперечила, вказавши, що вона не взмозі утримувати двох дітей на 3 000 грн. в місяць, тому розмір відрахувань аліментів не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку слід застосовувати до кожного виду доходу.

В судовому засіданні начальник Диканського ВДВС ОСОБА_4 пояснила, що так як ОСОБА_2 отримує дохід у різних установах, тому і з метою відрахування аліментів, нею винесено та надіслано окремі постанови в такі організації. В даних постановах зазначено, частину доходу, яка підлягає стягненню в рахунок аліментів з зазначенням того, що така сума не може бути меншою ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому нею складено розрахунки заборгованості за кожним видом доходу. Також вказала, що заборгованість рахується по кожному виду доходу, якщо сума відрахування за цим доходом є меншою ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В розрахунок заборгованості враховані кошти, які сплачував скаржник в рахунок аліментів у добровільному порядку.

Також ОСОБА_4 пояснила суду, що Наказом Міністерством юстиції України від 13.04.2021 Диканський РВ ВДВС Північно-східного МУЮ (м.Суми) перейменовано на Диканський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального міністерства юстиції (м.Суми).

Заслухавши пояснення представника скаржника - адвоката Захарова Т.Г., стягувача ОСОБА_1 , начальника Диканського ВДВС Бринь Н.К., дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження № 64536196, суд дійшов до наступного висновку.

Як передбачено ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Судом встановлено, що на підставі рішення Диканського районного суду Полтавської області від 05.02.2021 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі Ѕ частини усіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 грудня 2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Відповідно до вказаного рішення, 09.02.2021 видано виконавчий лист та в подальшому відкрито виконавче провадження № 64536196.

Згідно з ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У разі стягнення аліментів. як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів ч.6 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» .

Відповідно до ч. 2 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі, якщо боржник отримує заробіток (доходи) у різних місцях, відрахування аліментів із кожного виду виплат здійснюється за окремими постановами про звернення стягнення на доходи боржника згідно з розміром утримання, визначеним виконавчим документом.

Отже, хоча начальник Диканської ВДВС при виконанні рішення суду, в частині направлення окремих постанов про звернення на доходи боржника ОСОБА_2 аліментів, які направлені для виконання в місця де останній отримує різні доходи, керувалась п.13 Розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка виключена з відповідної Інструкції Наказом Міністерства юстиції №855/5 від 21.03.2018, однак такі дії повністю відповідають вимогам ч. 2 розділу XVI Інструкції, а отже за таких обставин дії державного виконавця в цій частині є правомірними.

В той же час, розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей отриманих: із звіту про здійснені відрахування та виплати, квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником, заяв та (або) розписок стягувача; інформацію про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 p. N 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб" утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з виплат по втраті професійної працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві та одержуваної пенсії.

Державний виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісячно, виходячи із суми заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості, про що зазначено у ч. 4 ст. 71 Закону.

Як вбачається зі змісту рішення Диканського районного суду Полтавської області, ухваленого 05.02.2021, яке набрало законної сили 10.03.2021, з ОСОБА_2 підлягає стягненню Ѕ частина усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказана резолютивна частина рішення зазначена і у виконавчому листі, на підставі якого і відбувається стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_3 на утримання трьох неповнолітніх дітей.

Вказаним рішенням чітко передбачено, що розмір відрахувань здійснюється в розмірі Ѕ з усіх видів його заробітку, при цьому гарантований державою мінімальний розмір аліментів не може бути меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який має обраховуватися саме з сукупного доходу ОСОБА_2 .

Однак, з дослідженого безпосередньо в судовому засіданні виконавчого провадження № 64536196, вбачається, що начальником Диканського відділу ДВС вірно відбувається стягнення аліментів з ОСОБА_2 з розрахунку Ѕ частини з кожного окремого виду його доходу, проте якщо за кожним видом доходу розмір відрахованих аліменти є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то державний виконавець рахує заборгованість по кожному виду доходу окремо, що є помилковим та суперечить змісту ухваленого судом рішення, призводить до нарахування безпідставної заборгованості по сплаті аліментів та порушує права скаржника.

В судовому засіданні начальник Диканського ВДВС Бринь Н.К., не обґрунтувала саме такий механізм розрахунку заборгованості аліментів з ОСОБА_2 з посиланням на відповідну норму закону.

При цьому, як вбачається із розрахунків заборгованості від 21.07.2021, Ѕ сукупного доходу, який отримує боржник ОСОБА_2 , є більшою ніж встановлений державою мінімальний розмір аліментів, а саме 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Окрім того, боржником сплачено стягувачу в рахунок аліментів у добровільному порядку: у березні 2021 8000 грн., у квітні 2021 1000 грн. та у травні 2021 3000 грн.

Суд звертає увагу, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку ст.. 129-1 Конституції України.

При цьому не повинен змінюватись загальний висновок і суть судового рішення, що виконується.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Стаття 19 Конституції України закріплює, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, нарахування заборгованості по аліментах, які здійснюються начальником Диканського ВДВС ОСОБА_4 по кожного виду доходу ОСОБА_2 з розрахунку, що стягнення по кожному такому доходу не може бути меншим 50 % є невірним, таким, що не відповідає змісту резолютивної частини рішення Диканського районного суду, а отже і нарахування такої заборгованості станом на 01.06.2021 неправомірним.

За таких підстав, суд приходить висновку, що державним виконавцем допущено порушення прав скаржника, які підлягають поновленню, тому скарга підлягає задоволенню.

В той же час, скаржник ОСОБА_2 просить здійснити розподіл судових витрат по справі, вказавши, що ним понесено такі у виді витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовного розміру в сумі 6000 грн.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) - ч. 8 ст.141ЦПК України

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Однак, скаржником ОСОБА_2 до суду не подано документів, на підтвердження понесених ним витрат, пов`язаних на оплату правової допомоги, розрахунку таких, до того ж в судовому засіданні не заявлено вимоги щодо відшкодування таких з зазначенням конкретної сум. Отже за таких обставин суд не вбачає підстав для вирішення питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з розглядом скарги.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 76-81, 89, 260, 447-453 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Задовольнити скаргу ОСОБА_2 .

Визнати неправомірними дії начальника Диканського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального міністерства юстиції (м.Суми) Бринь Н.К. по нарахуванню ОСОБА_2 заборгованості по аліментах станом на 01.06.2021 в сумі 22 438 грн. 18 коп.

Зобов`язати начальника Диканського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального міністерства юстиції (м.Суми) Бринь Н.К. здійснити перерахунок заборгованості по аліментах ОСОБА_2 станом на 01.06.2021, виходячи із застосування вимоги про розмір аліментів, який не може бути меншим за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до сукупного доходу ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 27.07.2021.

Головуюча: Л.Є. Петренко