Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2910/21
Номер провадження2/711/1854/21

21 липня 2021 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
Головуючого судді: Казидуб О.Г.
при секретарі: Зайцева О. І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту,-
Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.10.2020 року у власності позивача є нерухоме майно, а саме, квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, було додатково повідомлено, що в АСВП відсутні відомості про сплату боржником по виконавчим провадженням № 3029711,856470,11057971,17263440 виконавчого збору і витрат виконавчого провадження, а також, станом на 12.03.2021 року на виконанні у Придніпровському ВДВС у м. Черкаси ЦМУ Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 63663379 з примусового виконання постанови № НК 984987 від 27.11.2018 року, відкрите 24.11.2020 року.
Проте, 26.10.2020 року позивач здійснив оплату виконавчих проваджень відповідно до платіжок із зазначенням реквізитів та відповідних сум оплати.
Після отримання та ознайомлення із листом від 15.03.2021 року, отриманого від відповідача представник позивача усно звернувся до державного виконавця до якого була передана справа позивача, а саме до ОСОБА_2 з питанням надання розрахованої повної суми заборгованості та реквізитів для оплати боргу. Отримавши квитанцію із зазначеною сумою боргу у розмірі 1134,00грн. по виконавчому провадженню № 63663379 та відповідними реквізитами позивач здійснив оплату у розмірі 1134,00 грн. , проте, арешт так і не був знятий державним виконавцем.
Також, представником позивача з`ясовано, що виконавчі провадження АСВП 3029711, АСВП 1105791; АСВП 17263440, АСВП 35338140, АСВП 39856182 передано до архіву Придніпровського ВДВС у м. Черкаси ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ).
14.04.2021 року представником позивача було повторно звернено до відповідача та направлено адвокатський запит із питанням надання Довідки про наявність відкритих виконавчих проваджень на день подачі адвокатського запиту відносно ОСОБА_1 .
Просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Придніпровського ВДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 25.03.2019 року в межах виконавчого провадження № 58694642; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис від 06.09.2019 року за № 33109492 (спеціальний розділ), індексний номер: 48556327 від 06.09.2019 року про арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1
12 травня 2021 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін.
Представник позивача адвокат Сучило А.О. через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без його участі. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача Придніпровського ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не зявився. Причини неявки суду невідомі, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
У відповідності до ст. 280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках
Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 жовтня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Катеринопільського районного нотаріального округу Вечірко Н.В., ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
№ 58268643 з примусового виконання виконавчого листа № 711/2488/18 від 05.03.2018 Придніпровського районного суду м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Черкасиводоканал» боргу у сумі 5212,83 грн. солідарно та судового збору у сумі 88,10 грн., завершене 28.02.2019 на підставі п.2 ст. 37 (відсутність майна) ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на момент завершення виконавчого провадження).
№ 61642187 з примусового виконання виконавчого листа № 711/2488/18 від 05.03.2018 Придніпровського районного суду м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Черкасиводоканал» боргу у сумі 5212,83 грн. солідарно та судового збору у сумі 88,10 грн., завершене 26.10.2020 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 (фактичне повне виконання рішення) ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на момент завершення виконавчого провадження).
№ 63317904 з примусового виконання постанови № ЕАМ 3115948 від 10.09.2020 УПП в Черкаській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави в сумі 850 грн., завершене 27.10.2020 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 (фактичне повне виконання рішення) ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на момент завершення виконавчого провадження).
№ 56355144 з примусового виконання постанови № АР 093809 від 18.04.2017 УПП в Черкаській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави в розмірі 850 грн., завершене 25.06.2018 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 (фактичне повне виконання рішення) ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на момент завершення виконавчого провадження).
№ 58361329 з примусового виконання постанови № НК 984987 від 27.11.2018 Управління патрульної поліції в Черкаській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави в розмірі 850 грн., завершене 29.08.2018 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 (відсутність майна) ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на момент завершення виконавчого провадження).
№ 17263440 з примусового виконання постанови від 06.12.2009 № 043926 ВДАІ, про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави в розмірі 510 грн., завершене 31.03.2010 на підставі: повернення виконавчого документа без виконання на вимогу органу який видав виконавчий документ».
№ 39856182 з примусового виконання постанови від 13.08.2008 № 352084 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави в розмірі 680 грн., завершене 23.12.2014 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 (неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника) ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на момент завершення виконавчого провадження).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
За змістом п.6 ч.3ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Відповідно до ч.1ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Частина 4 статті 59 цього Закону встановлює підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.
Однією із підстав, визначеною п.7 ч.4 ст.59 Закону, є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.
В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли виконавчо-процесуальні відносини, виконавче провадження триває.
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Таким чином, позивачами за позовом про зняття з майна арешту можуть бути особи, які вважають, що арештоване майно належить їм, а не боржникові.
У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що дії державного виконавця під час виконання виконавчого провадження є процесуальною дією державного виконавця, між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем виникають виконавчо-процесуальні відносини.
З позовної заяви вбачається, що позивач фактично не погоджується з діями, рішенням державного виконавця, який, на думку позивача, неправомірно наклав своєю постановою арешт на нерухоме майно , та повинен здійснити всі відповідні дії щодо зняття арешту з належного йому майна.
В даному випадку, позовні вимоги спрямовані до особи, яка не оспорює будь-які його права на майно, яке арештовано, між позивачем та державним виконавцем існують процесуальні відносини, які вирішуються в іншому порядку, отже у таких випадках повинні застосовуватись інші відповідні способи судового захисту.
Із наведеного слідує, що арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.
У даному випадку позов предявлено боржником виконавчого провадження щодо виконавчих дій, які здійснюються під час виконання рішення суду, тому відсутні підстави для зняття арешту з майна судом.
Згідно положень ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.
Тому, при зверненні до суду з даним позовом позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, оскільки, питання зняття арешту під час здійснення виконавчого провадження, повинно бути предметом розгляду в порядку оскарження дій або бездіяльності державного виконавця, передбаченому розділом VII ЦПК України.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 23.12.2010 № 554/7908/17.
Крім того, суд звертає увагу на те, що посилання позивача в позовній заяві на положення статті 391 ЦК України щодо захисту права власності є безпідставними, оскільки за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, тобто арешт майна не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження органами державної виконавчої служби.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів, а тому, у задоволенні позову необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15,317,391 ЦК України,ст.ст.18, 56, 59, 71 Закону України «Про виконавче провадження»,ст.ст.12, 13, 81, 141,263-265, 268 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційної інстанції.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 21 липня 2021року.

Головуючий: О. Г. Казидуб