Справа 206/4382/20
Провадження 2/206/84/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року в залі суду в місті Дніпрі Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Панюшкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення

встановив:

25 вересня 2019 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до державної програми забезпечення населення України послугами водопостачання та водовідведення позивач надає послуги водопостачання та водовідведення споживачам, які повинні оплачувати дані послуги щомісяця. Між КП «Дніпроводоканал» та ОСОБА_1 встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно Рішення Дніпровської міської ради № 526 від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок. Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , де відповідальним квартиронаймачем є ОСОБА_1 , якій відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , станом на 30.06.2020 року складає 37152 грн. 74 коп., яку позивач і просив стягнути з відповідачів.

Крім того, позивач просив стягнути інфляційне збільшення суми боргу, що складає 1577 грн. 81 коп., сума 3% річних що складає 1577,81 грн., загальна сума заборгованості що позивач просить стягнути на свою користь складає 46094,59 грн. Також стягнути солідарно судові витрати у розмірі 2102грн. 00 коп.

02.10.2020 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі було відкрито та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного провадження. (а.с. 19).

30.11.2021 від представника позивача на адресу суду надійшла заява в якій він просив розглядати справу без його участі (а.с. 23).

23.02.2021 від представника позивача на адресу суду надійшла заява в якій він просив розглядати справу без його участі (а.с. 42).

Явка представника позивача в судове засідання була визнана обов`язковою (а.с. 30), представник позивача в судове засідання не з`явився про дань та час розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні суду повідомила, що позовні вимоги не визнає, також пояснила, що ОСОБА_1 помер у 2016 році. ОСОБА_6 не проживає за вказаною адресою, ОСОБА_7 проживає за вказаною адресою. Вважає наданий розрахунок заборгованості позивачем некоректний.

Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки наданої адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до державної програми забезпечення населення послугами водопостачання та водовідведення, КП «Дніпроводоканал» ДМР надає послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із чим, був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Однак, оплату за послуги водопостачання та водовідведення відповідачами не здійснює, у зв`язку із чим станом на 30.06.2020 року виникла заборгованість в розмірі 46094,59 грн. (а.с. 3-9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 , про що 14.11.2016 Самарським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області видано свідоцтво серії НОМЕР_2 (а.с. 29).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються ЗУ «Про житлового-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникає у випадках встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ст. 160 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Однак з вивченого розрахунку заборгованості судом було встановлено, що позивачем в розрахунку заборгованості з листопада 2014 року, коли заборгованість була відсутня, не зрозуміло з яких підстав почалося нараховуватися заборгованість та сальдо на кінець місяця, при цьому раніше дані суми не нараховувалися, хоча відповідачами не була сплачена заборгованість. Крім того, у 2015 та 2016 роках на відміну від всіх інших періодів, обсяги водопостачання та обсяги водовідведення в кубометрах суттєво відрізняються, що нічим не пояснюється і не підтверджується (а.с. 4-9).

Позивачем також не враховано, що відповідач ОСОБА_1 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому позивачем продовжувалася нараховуватися заборгованість за використання комунальних послуг даним відповідачем, без врахування неможливості користування цими послугами померлим.

Судом також враховується та обставина, що позивач неодноразово проігнорував вимогу суду про визнання обов`язковою явкою представника позивача в судове засідання.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд визнає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно з частинами 2, 3 статті 12 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з частинами 1, 3 статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За правилами, встановленими статтею 76 ЦПК, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом частини 2 статті 77 ЦПК предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд позбавлений можливості самостійно на власний розсуд усунути наведені вище невідповідності в розрахунку, а також перераховувати заборгованість у зв`язку зі смертю одного із споживачів послуг, оскільки така дія є самостійним здобуттям доказів судом, що порушить принцип диспозитивності процесу та рівності учасників перед судом. Сторона позивача неодноразово письмово на виклики суду просила розглядати справу без представника, що розцінюється судом як небажання скористатися своїм правом на участь в розгляді справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість наданого розрахунку розміру заборгованості, який подано в якості єдиного доказу на підтвердження позовних вимог. Суд вважає даний розрахунок неналежним доказом, що тягне відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 липня 2021 року.

Суддя А.О. Сухоруков