Справа № 344/1075/20
Провадження № 22-ц/4808/1137/21
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Капущак С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, за апеляційною скаргою генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» Іжаковського Олега Валерійовича на рішення Івано-Франківського міського суду від 13 квітня 2021 року, ухвалене в складі судді Бородовського С. О.у м.Івано-Франківську,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 29 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №401658025, згідно умов якого остання отримала кредит у розмір 11843,50 грн зі сплатою 0,01%з кінцевим терміном повернення 30 вересня 2017 року. ПАТ "Альфа-Банк" на підставі договору про відступлення прав вимоги від 21 червня 2016 року відступив ТОВ "Кредитні ініціативи", а товариство набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, зокрема, право вимоги заборгованості за кредитним договором №401658025від 29 вересня 2014 року. ТОВ "Кредитні ініціативи" на підставі договору про відступлення прав вимоги від 26 грудня 2018 року, відступив ТОВ "Фінансова компанія "Веста" право вимоги за кредитним договором, ТОВ "Фінансова компанія "Веста" набула право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі й за кредитним договором №401658025 від 29 вересня 2014 року. 16 січня 2019 року між ТОВ "Фінансова компанія "Веста" та ТзОВ "Вердикт Капітал" укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Веста" відступило, а ТзОВ "Вердикт Капітал" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі й за договором №401658025від 29 вересня 2014 року. За період користування кредитними коштами ОСОБА_1 здійснювала часткові платежі на погашення основної суми кредиту за кредитним договором №401658025 від 29 вересня 2014 року, проте в повному обсязі заборгованість за вказаним кредитним договором нею не погашено. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання за кредитним договором у ОСОБА_1 станом на 23 грудня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 28404, 85 гривень, з яких 11257,96 грн - тіло кредиту, 8889,50 грн - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги, 3500 грн - пені і штрафів, 412,04, грн -подвійної облікової ставки НБУ 1014,12 грн - 3% річних, 3331,23 грн - інфляційних втрат, яку просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», 1921 грн судового збору та 20 000 грн витрат на правову допомогу.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 квітня 2021 року в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення 28404, 85 гривень, 1921 гривень судового збору, 20000 гривень витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду генеральний директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» Іжаковський О. В. подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення суду з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує його волю до настання відповідних правових наслідків, передбачених кредитним договором. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явились, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення повістки про явку в суд не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал», суд першої інстанції виходив з того, що з часу укладення 29 квітня 2014 року кредитного договору ОСОБА_1 не сплачувала заборгованість за цим договором, тому сплив загальний строк позовної давності. Поновити пропущений строк позовної давності позивач суд не просив. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже відмова в позові здійснюється на підставі пропущеного загального строку позовної давності.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не повністю відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №401658025, згідно умов якого остання отримала кредит у розмір 11843,50 грн зі сплатою 0,01% з кінцевим терміном повернення 30 вересня 2017 року (а.с. 8).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Встановлено, що договором передбачено обов`язок позичальниці повернути позику частинами шляхом сплати щомісячних платежів, визначених у додатку № 1 до кредитного договору - Графіку платежів (а.с. 9).

21 червня 2016 року між ПАТ "Альфа - Банк" та ТзОВ "Кредитні ініціативи" укладено Договір факторингу № 1, п. 1.1. якого визначено, що в порядку та на умовах договору ТОВ "Кредитні ініціативи" (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ПАТ "Альфа - Банк" (клієнт) за плату, а останнє зобов`язуються відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до договору. До матеріалів справи позивачем надано копію витягу з вказаного договору (а.с. 21).

26 грудня 2018 року між ТзОВ "Кредитні ініціативи" (клієнт) та ТзОВ "Фінансова компанія "ВЕСТА"(фактор) укладено Договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА, згідно пункту 2.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає фактору, а Фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до договору, що додається до даного договору на паперевомуносії. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права, які належать клієнту за основними договорами, на умовах, передбачених основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів (а.с. 22 - 32).

16 січня 2019 року між ТзОВ "Фінансова компанія "ВЕСТА" (первісний кредитор) та ТзОВ "Вердикт Капітал" (новий кредитор) укладено Договір відступлення прав вимоги №16-01/19/1, відповідно до якого ТзОВ "Фінансова компанія "ВЕСТА" відступило ТОВ "Вердикт Капітал", а позивач набув права вимоги заборгованості за договорами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.

Згідно пункту 11 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. Фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (пункт 5 частини першої статті 1 вказаного Закону).

Відповідно до п.2.1 договору про відступлення прав вимоги №16-01/19/1 перелік вимоги заборгованості за договорами міститься в додатку №1-1 до договору, що додається до даного договору на паперовому носії.

Сторони погодили, що до нового кредитора переходять всі права, які належать первісному кредитору за основними договорами, на умовах, передбачених основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів.

У відповідності до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

ТзОВ "Вердикт Капітал" надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 станом на 23 грудня 2019 року у розмірі 28404, 85 гривень, з яких 11257,96 грн - тіло кредиту, 8889,50 грн - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги, 3500 грн - пені і штрафів, 412,04, грн -подвійної облікової ставки НБУ 1014,12 грн - 3% річних, 3331,23 грн - інфляційних втрат (а.с. 16- 20)

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач подала письмову заяву про застосування позовної давності (а.с. 81)

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до частин третьої-п`ятої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Установлено, що згідно умов кредитного договору №401658025 від 29 вересня 2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 кінцевий термін повернення кредиту становить 30 вересня 2017 року, що не заперечує позивач, а з позовом до суду банк звернувся лише 24 січня 2020 року.

Також встановлено, що договором передбачено обов`язок позичальниці повернути позику частинами шляхом сплати щомісячних платежів, визначених у додатку № 1 до кредитного договору - Графіку платежів (а.с. 9).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Викладене узгоджується з правовою позизією сформованих Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

ТзОВ "Вердикт Капітал" 24 січня 2020 року звернувся до суду з вимогою про повернення кредиту, погашення кредиту визначено відповідно до умов договору періодичними щомісячними платежами, отже позовна давність обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а тому щодо стягнення щомісячних платежів в період з жовтня 2014 року по грудень 2016 року сплив строк позовної давності.

Таким чином, згідно графіку щомісячних платежів підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 29 вересня 2014 року за період з січня 2017 року по 30 вересня 2017 року в розмірі 4642,08 грн, з яких: 2 535, 41 грн заборгованість за тілом кредиту, 350 грн - пені, 412,04, грн -подвійної облікової ставки НБУ.

У зв`язку із закінченням сторку дії кредитного договору, тобто з 30 вересня 2017 року, відповідно ст.625 ЦК України підлягає стягненню 1014,12 грн - 3% річних, 331,23 грн - інфляційних втрат за період з січня 2017 року по листопад 2019 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ТзОВ "Вердикт Капітал", суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та прийшов передчасного висновку про застосування строку позовної давності до всієї суми заборгованості.

Згідно п.п.1,2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з наведеного, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ТзОВ "Вердикт Капітал", не відповідає матеріалам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, і відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» заборгованість за кредитним договором №401658025 від 29 вересня 2014 року за період з січня 2017 року по 30 вересня 2017 року у розмірі 4642,08 грн, з яких: 2 535, 41 грн заборгованість за тілом кредиту, 350 грн - пені і штрафів, 412,04, грн -подвійної облікової ставки НБУ 1014,12 грн - 3% річних, 331,23 грн - інфляційних втрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із частковим задоволенням позову щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 4642,08 грн з заявленої суми позову у розмірі 28404,85 - що становить 16% (4642,08 грн* 100%) : 28404,85), з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» документально підтверджені судові витрати сплачені банком при поданні позову у розмірі задоволеної частини, що складає 16% та становить 326, 57 грн від загальної суми сплаченого судового збору у розмірі 1921 грн ( (1921 грн :100 %)*16 %).

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» Іжаковського Олега Валерійовича, підлягає стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» 536,35 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в даній справі становить 28404,85 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2170 грн*100=220 700 грн).

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» Іжаковського Олега Валерійовича задовольнити частково. Рішення Івано-Франківського міського суду від 13 квітня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором №401658025 від 29 вересня 2014 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» заборгованість за кредитним договором №401658025 від 29 вересня 2014 року за період з січня 2017 року по 30 вересня 2017 року у розмірі 4642,08 грн, з яких: 2 535, 41 грн заборгованість за тілом кредиту, 350 грн - пені і штрафів, 412,04, грн -подвійної облікової ставки НБУ 1014,12 грн - 3% річних, 331,23 грн - інфляційних втрат, витрати по оплаті судового збору у розмірі 326, 57 грн за подання позовної заяви - пропорційно задоволеного позову та 536,35 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 30 липня 2021 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський