Провадження № 2/537/249/2021
Справа № 537/3887/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.07.2021 р.Крюківськийрайонний суд містаКременчукаПолтавської області в складі: головуючого судді Маханькова О.В.,
за участі секретаря судового засідання Костюкевич Н.В.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності та стягнення вартості частки у спільному майні подружжя,-
В позовній заяві позивач вказує, що ОСОБА_1 та Відповідач ОСОБА_3 , перебували у шлюбі з 20 листопада 2010 року по 30.09.2020 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області серії НОМЕР_3 від 20 листопада 2010 року.
На підставі Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.09.2020 року шлюб розірвано.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Стаханов М.В. підтримали позовні вимоги, прохав суд позов задовольнити.
Відповідач гр. ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином з дотриманням вимог ст. 130 ЦПК України, про причини не явки суду не повідомив. Суд вважає можливим слухати справу за відсутності вказаного відповідача згідно ст. 223 ЦПК України.
Визнавши подані представником позивача докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди, суд вважає за можливим проведення заочного розгляду справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Суд, заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.
За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно норм ч.1 ч.2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права і інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

При поділі майна суд виходить із того, якщо між подружжям нe досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Статтями 70,71 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою.

Відповідно до ч. ч. 2-3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласника.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та Відповідач ОСОБА_3 , перебували у шлюбі з 20 листопада 2010 року по 30.09.2020 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області серії НОМЕР_3 від 20 листопада 2010 року.

На підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.09.2020 року шлюб розірвано.

У період перебування у шлюбі Позивача та Відповідача був придбаний автомобіль ВАЗ 21012, 2007 року випуск, реєстраційний номер НОМЕР_1 /попередній НЗ НОМЕР_2 / на підставі довідки - рахунка ААВ 485327 від 05.08.2013року за ОСОБА_3 22.11.1968.

Відповідно до висновка експерта автотоварозначого дослідження складеного 30.10.2020 року, вартість спірного автомобіля марки ВАЗ 21012, 2007 року випуск, реєстраційний номер НОМЕР_1 /попередній НЗ НОМЕР_2 / становить 77750грн..

Відповідно до довідки Головного сервісного центру МВС в Полтавській області 10.09.2020року автомобіль ВАЗ 21012, 2007 року випуск, реєстраційний номер НОМЕР_1 /попередній НЗ НОМЕР_2 / на підставі договору купівлі продажу №5348/2020/2194157 від 10.09.2020року перереєстровано на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований АДРЕСА_1 /перереєстрація проведена у ТСЦ №5348 м.Горішні Плавні вул..Строна №11а.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

При поділі майна суд виходить із того, якщо між подружжям нeдосягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на ньогообов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Статтями 70,71 СК України встановлено, що у разіподілу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у правіспільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою.

Відповідно до ч. ч. 2-3 ст. 372 ЦК України, у разіподілу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщоінше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разіподілу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 1ст. 70 Сімейного кодексу Україниуразіподілу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщоінше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічна норма права закріплена і вст. 372 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разіподілу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у правіспільної сумісної власності є рівними, якщоінше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з ч. 1ст. 71 Сімейного кодексу Українимайно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спірможе бути вирішений судом.

Відповідно до ч. 1ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 21.12.2007 № 7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділспільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СКтаст. 372 ЦПК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення ч. 4,5ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбаченихст. 365 ЦК, за умов звернення подружжя ( одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а не подільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їхчасток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Верховний Суд (КЦС) у справі № 755/20923/14-ц від 03 травня 2018року зазначив, що при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися, обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач ОСОБА_3 жодним належним доказом не довів, що спірний автомобіль марки ВАЗ 21012, 2007 року випуск, реєстраційний номер НОМЕР_1 /попередній НЗ НОМЕР_2 / був придбаний ним за особисті кошти і презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу ним не було спростовано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, є правомірними та підлягають задоволенню щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , автомобіль марки ВАЗ 21012, 2007 року випуск, реєстраційний номер НОМЕР_1 /попередній НЗ НОМЕР_2 / .

В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_3 , (інд. № НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , (інд. № НОМЕР_5 ) грошові кошти в сумі 38875/тридцять вісім тисяч вісімсот сімдесят п*ять/грн.00коп., що становить Ѕ частини грошової компенсації вартості спільного майна подружжя - автомобіля ВАЗ 21012, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 /попередній НЗ НОМЕР_2 /

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

-на професійну правничу допомогу;

-пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи;

пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

-пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60,69,70,71СК України, ст.ст.15,59,60,133,141,212-215,218,223, 263-266, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності та стягнення вартості частки у спільному майні подружжя,- задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 автомобіль ВАЗ 21012, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 /попередній НЗ НОМЕР_2 / . В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_3 , (інд. № НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , (інд. № НОМЕР_5 ) грошові кошти в сумі 38875/тридцять вісім тисяч вісімсот сімдесят п*ять/грн.00коп., що становить Ѕ частини грошової компенсації вартості спільного майна подружжя - автомобіля ВАЗ 21012, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 /попередній НЗ НОМЕР_2 / .

Стягнути з ОСОБА_3 , (інд. № НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , (інд. № НОМЕР_5 ) понесені нею судові витрати в сумі 840.80 (вісімсот сорок.) грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О.В. Маханьков

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 29.07. 2021 року