28.07.2021 Справа № 755/8397/21
Справа пр. № 2/756/5574/21
ун. № 755/8397/21
У Х В А Л А

28 липня 2021 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Андрейчук Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про зняття арешту з майна.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про зняття арешту з майна надіслано за підсудністю до Оболонського районного суд м. Києва.

27 липня 2021 указана справа надійшла до Оболонського районного суду м. Києва і згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 28 липня 2021 року була передана на розгляд судді Андрейчуку Т.В.

Суддя, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, вважає, що у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного чи господарського судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

У порядку позовного провадження розглядаються спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт.

Водночас відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У разі, якщо арешт накладався на майно боржника державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VI ГПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 заявляє вимоги про зняття арешту, накладеного постановою старшого державного виконавця державного відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Шеремети Ю.М. від 06 червня 2014 року у рамках виконавчого провадження № 43601442 з виконання рішення Господарського суду м. Києва від 19 серпня 2013 року у справі № 910/11199/13 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ "Київенерго" заборгованості за споживання необлікованої електричної енергії у сумі 21162,00 грн та судового збору у сумі 1720,00 грн.

У цьому виконавчому провадженні боржником є ФОП ОСОБА_1 .

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 не вправі пред`являти позов у порядку цивільного судочинства про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме - оскарження боржником ФОП ОСОБА_1 рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VI ГПК України

У своїй постанові від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 Верховний Суд зазначив, що у випадку, якщо суд помилкового відкрив провадження у справі за позовом боржника про зняття арешту, накладеного на майно цього боржника у рамках виконавчого провадження, суд має закрити провадження у справі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право, зокрема, на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70). "Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за його природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", п. 1 ст. 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland) від 16 червня 2001 року, заява № 28249/95, § 53).

Застосовані державою обмеження права на доступ до суду не можуть бути такими, що порушують саму сутність права. Більше того, обмеження не входить у сферу застосування п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету, і якщо відсутнє "пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою" (див. mutatis mutandis рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, заява № 8225/78, § 57; рішення у справі "Файєд проти Сполученого Королівства" (Fayed v. the United Kingdom) від 21 вересня 1980 року, заява № 17101/90, § 65).

Керуючись ст. 186 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про зняття арешту з майна.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарських судів.

Копію ухвали з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка звернулась з нею до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Т.В. Андрейчук