"14" липня 2021 р. Справа № 363/756/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 липня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Сергієнко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вишгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері,

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання у розмірі 1000 гривень, щомісячно.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що вона є пенсіонеркою за віком, та отримує пенсію у розмірі 2970 гривень, яка є єдиним джерелом доходів. Її становище вкрай нужденне, оскільки вона перехворіла на двостороннє запалення легень, не відновила стан свого здоров`я, а пенсії не вистачає на проживання. Працювати за станом здоров`я вона не може, при цьому має повнолітнього сина - ОСОБА_2 , який проживає разом з нею, працездатний, оскільки останнім часом працював у магазині вантажником, та має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Зазначає, що відповідач користується будинком, проте свої кошти не витрачає, їй не допомагає. У зв`язку з тим, що син має можливість надавати матеріальну допомогу, але відмовляється це робити, а вона знаходиться на межі бідності, тому вимушена звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів.

Враховуючи, що відповідно до частини шостої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) справа про стягнення аліментів є малозначною, вона розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, встановленому статтею 274 ЦПК України.

Ухвалою Вишгородського районного суду від 1 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено до розгляду на 12 травня 2021 року.

У судове засідання з`явилася позивач, проте у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю доказів про його належне повідомлення, розгляд справи було відкладено на

14 червня 2021 року.

У призначене на 14 червня 2021 року судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляд справи повідомлялися належним чином. Розгляд справи було відкладено на

14 липня 2021 року.

Позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач до суду не з`явився, судову кореспонденцію, надіслану на адресу його реєстрації та повістку про виклик його у судове засідання на 14 червня, та 14 липня

2021 року, ним отримано особисто - 15 травня та 17 червня 2021 року. Також, про розгляд справи відповідач був повідомлений шляхом розміщення на офіційному вебсайті Вишгородського районного суду Київської області оголошення про виклик його до суду на

14 червня 2021 року. Таким чином, суд ужив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про судовий розгляд справи.

Правом на відзив, передбачений статтею 178 ЦПК України не скористався, з клопотаннями про відкладення судового засідання не звертався.

Позивач у судовому засіданні не заперечувала проти розгляду справи у відсутності відповідача та проти ухвалення судом рішення у заочному порядку.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Згідно із частиною першою статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При наявності таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Як убачається із копії свідоцтва про народження, виданого 4 серпня 1986 року, серія

НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , про що зроблено актовий записом № 64.

Сторони у справі зареєстровані за адресою:

АДРЕСА_1 .

Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_2 , яка долучена до матеріалів справи.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів на утримання податків ОСОБА_1 за період з 2 кварталу по 3 квартал 2020 року інформація про доходи відсутня.

Відповідно до довідки Вишгородського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду у Київській області № 851511 від 5 лютого 2021 року, позивач за період із серпня 2020 року по січень 2021 року отримала пенсію у розмірі 17187, 83 гривень: серпень 2020 року 2840,27 гривень, вересень 2020 року - 2840,27 гривень, жовтень 2020 року 2840,27 гривень, листопад 2020 року 2840, 27, грудень 2020 року 2856,80 гривень, січень 2021 року -

2969, 95 гривень.

Також, відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого 1973/876, терапевтичного відділення, ОСОБА_1 з 3 по 16 липня 2020 року перебувала на лікуванні з діагнозом «поза госпітальна двобічна полі сегментарна пневмонія, гр. ІІІ.ЛН І ст., затяжний перебіг. Органічне ураження головного мозку судинного типу».

Частиною другою статті 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини першої, третьої статті 172 Сімейного кодексу України (далі СК України) дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

Сам по собі факт непрацездатності позивача не зумовлює виникнення у відповідача обов`язку надання їй утримання та не свідчить про наявність у позивача потреби в отриманні матеріальної допомоги. Стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати позивачем матеріальної допомоги. Свідчення такої потреби є отримання позивачем доходів, які є меншими за прожитковий мінімум.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у розмірі: з 1 січня

1769 гривень, з 1 липня 2021 року - 1854 гривні, з 1 грудня 1934 гривні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером, отримує пенсію за віком у розмірі: серпень 2020 року 2840,27 гривень, вересень 2020 року - 2840,27 гривень, жовтень 2020 року 2840,27 гривень, листопад 2020 року 2840, 27, грудень 2020 року

2856,80 гривень, січень 2021 року 2969, 95 гривень. Отже, сума отриманої позивачем пенсії, перевищує встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність.

Під час розгляду справи судом не встановлено наявності у позивача потреби матеріальної допомоги, а виписка із медичної картки позивача є підтвердження лише факту перебування її на лікуванні у період з 3 по 16 липня 2020 року, проте не підтверджує факт необхідності у безперервному лікуванні, з витрачанням значних коштів про що у матеріалах справи відсутні будь-які докази. Також не є підставою для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання батьків посилання позивача про необхідність у додаткових коштах на утримання будинку та придбання продуктів харчування.

Зазначене узгоджується із постановою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 320/9091/17 (провадження № 61-2598св19).

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані потребою матеріальної допомоги, а лише необхідністю витрат для вирішення побутових питань.

Отже, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення аліментів на її утримання задоволенню не підлягають.

Керуючись статтею 51 Конституції України, статтями 202, 205 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», статтями 12, 19, 81, 89, 133, 141, 142, 258, 265, 273, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 липня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О.П. Лукач