РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/11883/20

Пров. №2/766/4405/21

23 червня 2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Савчук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з держави Україна через Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн., та майнову шкоду у розмірі 1762,02 грн.

В обгрунтування позову вказав, що 25.12.2019 року поліцейським роти 4 батальйону УПП в Херсонській області ДПП сержантом поліції Михайловою Е.Б. складено адміністративний протокол №191477 серії ОБ відносно нього за ч. 3 ст. 126 КУпАП, в якому вказано. що 25.11.2019 р. о 23-15 год. він в м. Херсоні по вул. Перекопській, 181 а, керував т/з "Opel Zafira - A", д/н НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортним засобом Державною виконавчою службою Дніпровського РВ від 26.02.2019 року №42773421. Крім того, сержантом поліції ОСОБА_2 25.11.2019 р. складено на нього адміністративний протокол №534566 серії ГП за ст. 173 КУпАП, в якому вказано, що 25.11.2019 р. о 23-20 год. він в АДРЕСА_1 у громадському місці висловлювався нецензурною лайкою в бік поліцейських, хапав за форменний одяг, провокував бійку, чим порушив громадський порядок та спокій громадян. 25.11.2019 р. командиром взводу №2 роти 4 УПП у Херсонській області ДПП старшим лейтенантом поліції Кленіним А.О. складено адміністративний протокол №534567 серії ГП відносно нього за ст. 185 КУпАП, за яким 25.11.2019 р. о 23.20 год. він в м. Херсоні по вул. Перекопській, 181в вживав грубу лексику в сторону поліцейських, образливо чіплявся, хапав за форменний одяг, чим вчинив хуліганські дії, на законну вимогу припинити адміністративне правопорушення не відреагував та почав хапати за формленний одяг, провокувати бійку, чим чинив злісну непокору працівникам поліції. 13.02.2020р. постановою Херсонського міського суду Херсонської області провадження по адміністративним матеріалам за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 126, 173, 185 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що він переніс душевні страждання, які зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, що призвело до завдання йому моральної шкоди. яку він оцінює в 10 тис. грн. Крім того, його у зв`язку з неправомірними діями працівників поліції, доставленням його автомобіля на спец. майданчик він мав витрати матеріального характеру, а саме оплату за евакуатор та перебування автомобіля на спец. майданчику, в результаті чого йому завдано майнову шкоду у сумі 1762,02 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.08.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

15.09.2020 року представником Управління патрульної поліції в Херсонській області подано відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі з огляду на те, що дії інспектора не були визнані незаконними. Позивачем не доведено наявність шкоди, її розмір, протиправність поведінки та причинний зв`язок між поведінкою та заподіяною шкодою. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не породжує права та обов`язки для позивача. Працівники поліції діяли в межах наданих ним повноваження та відповідно до вимог законів.

Від Державної казначейської служби України надійшов відзив на позов, який вважає необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, оскільки спірні правовідносини не регулюються положеннями ст. 1167, 1174, 1176 ЦК України. Вважає, що факт перебування справи в судових інстанціях не порушувало прав і свобод позивача, ні в чому його не обмежувало. Позивачем не доведена наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, причинний зв`язок, наявність вини. Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду» передбачає відшкодування шкоди лише у разі встановлення незаконності дій посадової особи, що не доведено позивачем.

19.10.2020 року та 28.10.2020 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.01.2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду засуттю.

Представником позивача подано заяв про проведення засідання у відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представником Державної казначейської служби подано заяву про проведення засідання у відсутність, просила відмовити у задоволенні позову.

Представник Департаменту патрульної поліції всудове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомляв.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.02.2020 року провадження по адміністративним матеріалам відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, 173, 185 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень. Постанова набрала законної сили 25.02.2020 року (арк. справи 7-8).

За квитанцією №0.0..1 від 26.11.2019 року ОСОБА_1 сплачено 120,00 грн. за зберігання транспортного засобу на майданчику за першу добу; за квитанцією №0.0..1 від 26.11.2019 року сплачено 1570,00 грн. за евакуацію автомобіля (арк. справи 5-6).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

У статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що в наведених у статті цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята, шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Звернувшись з цим позовом до суду, позивач зазначав, що відповідач протиправно склав протокол про адміністративні правопорушення, передбачені частиною третьою ст. 126, ст. 173, ст. 185 КУпАП, відносно нього вважаючи, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про незаконне притягнення до адміністративної відповідальності, чим завдали йому суттєвих моральних страждань, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідачів, оскільки жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, до нього застосовано не було, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові 21 жовтня 2020 року у справі №312/262/18 (провадження № 61-14401св19).

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Із наведеного вище вбачається, що шкода є другою неодмінною умовою цивільно-правової відповідальності. Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Залежно від об`єкта правопорушення розрізняють майнову або немайнову (моральну) шкоду.

Грошовий вираз майнової шкоди ще називають збитками

Згідно частини першої та третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Вимогами ст.56 Конституції України проголошено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 ЦПК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Такі способи захисту цивільних прав характеризується чітко визначеним суб`єктом - заподіювачем шкоди, якими є відповідні державні органи чи їхні посадові і службові особи. Підставою для подання такого позову є прийняття незаконних рішень, незаконні дії чи бездіяльність зазначених органів, що призвели до заподіяння шкоди особі. Також відповідно до ст. 1173-1175ЦК така шкода відшкодовується незалежно від вини цих органів (осіб).

Таким чином, положення статті 1173-1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення шкоди.

Необхідною підставою для відшкодування такої шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач.

Позивачем не надано доказів протиправності дій працівників поліції, внаслідок чого йому була заподіяна матеріальна шкода. а саме позивачем не доведено, що його транспортний засіб був протиправно відправлений на штрафмайданчик, жодного документу, що підтверджує, що таке рішення було прийнято суб`єктом владних повноважень суду не надано, внаслідок чого суд позбавлений можливості визначити чи була заподіяна матеріальна шкода.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, заподіяної складанням відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП та поміщенням його транспортного засобу на штрафмайданчик не підлягають задоволенню у зв`язку із недоведеністю із підстав зазначених вище.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

Рішення в повному обсязі складено 02 липня 2021 року.

Керуючись статтями ст. ст. 10, 12, 76-82, 133, 137, 247, 259, 263, 264, 265, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, статтями 1, 2, 3, 4, 13 «Про порядок відшкодування шкоди, за вданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) до Управління патрульної поліції в Херсонській області (місцезнаходження структурного підрозділу: м.Херсон, вул. Сенявіна, 128) Департаменту патрульної поліції (код юридичної особи 40108646, місцезнаходження юридичної особи: м.Київ, вул. Федора Ернста, 3), Державної казначейської служби України (код юридичної особи 37567646, місцезнаходження: м.Київ, вул. Бастіонна, 6) відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус