єдиний унікальний номер справи 546/338/21
номер провадження 2/546/311/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Решетилівської міської ради про стягнення вихідної допомоги,-

встановив:

До Решетилівського районного суду Полтавської області 08 квітня 2021 року звернулася ОСОБА_1 з вищезазначеним позовом. Позивачка зазначає, що у період з 15 квітня 1998 року по 15 грудня 2020 року вона перебувала у трудових відносинах з М`якеньківською сільською радою, правонаступником якої є Решетилівська міська рада Полтавської області, що підтверджується записами в трудовій книжці. Згідно рішення М`якеньківської сільської ради від 14.04.1998, 12.04.2002, 18.04.2006, 30.11.2010, 19.11.2015 ОСОБА_1 обиралася секретарем М`якеньківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. 15 грудня 2020 Рішенням Решетилівської міської ради № 1-1-VІІІ ОСОБА_1 була звільнена з посади у зв`язку із закінченням строку повноважень. Згідно довідки М`якеньківської сільської ради від 28.12.2020, середньомісячна заробітна плата позивачки складає 18773,00 грн. Розмір вихідної допомоги позивачки згідно ст. 44 КзПП України складає 112638,00 грн (18773,00 грн*6 місяців). Зважаючи на викладене, позивачка просила стягнути з Решетилівської міської ради Полтавської області на її користь вихідну допомогу при звільненні в розмірі шестимісячної заробітної плати, що становить 112638,00 грн та судові витрати.

15 квітня 2021 року ухвалою судді у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 20.05.2021.

30 квітня 2021 року до суду від Решетилівської міської ради надійшов відзив, в якому відповідач позов не визнав та зазначив, що позивачу було звільнено з посади у зв`язку із закінченням строку повноважень ради, до складу якої вона була обрана, згідно ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та проведено остаточний розрахунок. Тож наслідки та гарантії, передбачені ст. 44 КЗпП України не застосовуються у даному випадку. А тому звернення позивача до суду є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню (а.с. 28-31).

Судове засідання, призначене на 20 травня 2021 року було відкладене на 28 липня 2021 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті по справі № 546/2/21.

У судове засідання сторони не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно, суд проводить судове засідання у справі та вирішує процесуальні питання з урахуванням положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що провадження у даній справі слід закрити з наступних підстав.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Приписами ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових правовідносин.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України).

Визначення терміну «публічна служба» наведено у пункті 17 частини першої статті 4 КАС України, відповідно до якого публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням) врегульовано, зокрема, нормами Закону України від 07 червня 2001 року № 2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон № 2493-III).

Відповідно до статті 1 цього Закону служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (стаття 2 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування»).

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

У абзаці третьому частини першої статті 10 цього закону зазначено, що прийняття на посади голови та заступників голови районної, районної у місті, обласної ради, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, голови постійної комісії з питань бюджету обласної, Київської та Севастопольської міських рад здійснюється шляхом обрання відповідною радою.

Посада секретаря сільської ради відноситься до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування (абзац сьомий частини першої статті 14 Закону № 2493-III).

Відповідно до вимог статті 11 Закону № 2493-III громадяни України, які вперше приймаються на службу в органи місцевого самоврядування (за винятком посад, зазначених в абзаці другому частини першої статті 10 цього Закону), у день прийняття відповідного рішення складають присягу.

Посадова особа місцевого самоврядування, яка вперше приймається на службу в органи місцевого самоврядування, вважається такою, що вступила на посаду, з моменту складення присяги. Присяга вважається складеною, якщо після її зачитування громадянин України скріплює присягу своїм підписом. Підписаний текст присяги зберігається за місцем служби. Про складення присяги робиться запис у трудовій книжці із зазначенням дати складення присяги.

Особа, яка відмовилася від складення присяги (за винятком осіб, обраних на посади, зазначені в абзаці другому частини першої статті 10 цього Закону), вважається такою, що не вступила на посаду, а рішення про її призначення, обрання чи затвердження вважається таким, що втратило юридичну силу.

Як вбачається із копії трудової книжки позивачки, рішенням 1 сесії 23 скликання М`якеньківської сільської ради від 14.04.1998 ОСОБА_1 обрано секретарем М`якеньківської сільської ради. 15 квітня 1998 року ОСОБА_1 прийняла присягу державного службовця, а 20 липня 2001 року вона склала присягу посадової особи місцевого самоврядування. У подальшому позивачку неодноразово обиралась секретарем М`якеньківської сільської ради, останнього разу 19.11.2015. 15 грудня 2020 року ОСОБА_1 була звільнена в зв`язку із закінченням строку повноважень (а.с. 7-8).

Таким чином, встановивши, що після обрання секретарем М`якеньківської сільської ради ОСОБА_1 склала присягу посадової особи місцевого самоврядування, є особою, яка займала посаду службовця органу місцевого самоврядування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги пов`язані з проходженням позивачкою публічної служби, виплатою вихідної допомоги та з огляду на положення пункту 2 частини 1 статті 19 КАС України, віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Висновок суду базується на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 607/10429/16-ц.

Пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на викладене, провадження у справі підлягає закриттю, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно п. 5 ч. 1 та ч. 2 статті 7 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Клопотань від позивачки ОСОБА_1 щодо повернення судового збору до суду не надходило. У зв`язку з цим питання щодо повернення позивачці судового збору з державного бюджету судом не вирішується.

Приписами ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи

З огляду на ч. 1 ст. 20 КАС України, якою визначено перелік справ, що предметно підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, суд приходить до висновку, що справа за позовом ОСОБА_1 до Решетилівської міської ради про стягнення вихідної допомоги територіально та предметно підсудна Полтавському окружному адміністративному суду.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. 4, 19, 20 КАС України, ст. 19, 247, 255, 256, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

постановив:

Провадженні у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Решетилівської міської ради про стягнення вихідної допомоги закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 Цивільного процесуального кодексу України.

На виконання вимог ч. 1 ст. 256 ЦПК України роз`яснити, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства в Полтавському окружному адміністративному суді.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвалу може бути оскаржено протягом 15 днів з моменту її проголошення до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Ю.В. Зіненко