Справа № 603/153/21
Провадження №2/603/115/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2021 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Гудкової Ю.Г.,

секретар судового засідання Сандалюк О.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Гнатишин В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Підволочиський районний відділ державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління юстиції, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гнатишин В.В., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, у якому просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несплату аліментів за період з 06.02.2020 року по 01.02.2021 року в сумі 15 203 грн.

У обґрунтування позову посилається на те, що за час проживання з відповідачем ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на її утриманні. Судовим наказом Монастириського районного суду Тернопільської області від 14.02.2020 року з ОСОБА_2 стягнуто в користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.02.2020 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання судового наказу Підволочиським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області відкрито виконавче провадження №61412788. ОСОБА_2 ухиляється від сплати аліментів на утримання доньки, станом на 11.02.2021 року заборгованість становить 15 203 грн, пеня за період з 06.02.2020 року до 01 лютого 2021 року становить 28 437,27 грн. Однак, зважаючи на те, що сума неустойки (пені) не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по сплаті аліментів на дитину, просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несплату аліментів у розмірі 100% заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 15 203 грн.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Гнатишин В.В. у судовому засіданні позов підтримали, просять його задовольнити із наведених у ньому підстав.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 01.06.2021 року відповідач позов не визнав, суду пояснив, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини, оскільки не знав про обов`язок сплачувати аліменти. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Підволочиський районний відділ державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління юстиції, залученого до участі у справі згідно ухвали суду від 01.06.2021 року, у судове засідання не з`явився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника.

У судовому засіданні 09.07.2021 року представник трьої особи Шкільняк В.Є. з приводу вирішення спору поклався на думку суду. Суду пояснив, що згідно поданої ОСОБА_1 заяви головним державним виконавцем 28.02.2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження надіслана відповідачу. Станом на 6.07.2021 року заборгованість із виплати аліментів погашена, має місце переплата.

Судом встановлені такі обставини.

Згідно судового наказу Монастириського районного суду Тернопільської області від 14.02.2020 року із ОСОБА_2 стягнуто в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.02.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Копію судового наказу отримано боржником 26.02.2020 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, що міститься у матеріалах справи №603/97/20.

28.02.2020 року Головним державним виконавцем Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Харитоновим В.П. відкрито виконавче провадження за вищевказаним судовим рішенням, про що винесено постанову ВП №61412788 (матеріали виконавчого провадження оглянуто в судовому засіданні, копії долучено до матеріалів справи).

11.02.2021 року винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що мітяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів божника ОСОБА_2 .

Того ж дня винесено постанову про арешт майна, що належить ОСОБА_2 .

Відомості про боржника ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру боржників, що підтверджується повідомленням №1633/20.6-30 від 11.02.2021 року.

Відповідно до проведеного Головним державним виконавцем Харитоновим В.П. розрахунку зі сплати аліментів згідно виконавчого документа №603/97/20 від 24.02.2020 року, виданого Монастириським районним судом Тернопільської області, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.02.2021 року становить 15 203 грн

Згідно поданого позивачем розрахунку неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2020 року по січень 2021 року складає 28 437,27 грн, виходячи з такого розрахунку: за лютий 2020 року 3974,13 грн (1107*1%*359 днів), за березень 2020 року 3730,59 грн (1107*1%*337 днів), за квітень 2020 року 3387,42 грн (1107*1%*306 днів), за травень 2020 року - 3055,32 грн. (1107*1%*276 днів), за червень 2020 року 2712,15 грн (1107*1%*245 днів), за липень 2020 року 2380,05 грн (1107*1%*215 днів), за серпень 2020 року 3056,24 грн (1661*1%*184 дні), за вересень 2020 року 2117,52 грн (1384*1%*153 дні), за жовтень 2020 року 1644,51 грн (1337*1%*123 дні), за листопад 2020 року 1018,44 грн (1107*1%*92 дні), за грудень 2020 року 686,34 грн (1107*1%*62 дні), за січень 2021 року 674,56 грн (2176*1%*31 день).

З приводу виплати вказаної суми боргу головним державним виконавцем Підволочиського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 11.02.2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, копію якої направлено за місцем отримання відповідачем доходу - КП «РемШлях-Буд Скалат», для виконання.

Як слідує з розрахунку зі сплати аліментів, проведеного головним державним виконавцем Харитоновим В.П., станом на 06.07.2021 року ОСОБА_2 сплачено заборгованість, що виникла по сплаті аліментів, переплата становить 966,28 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, приходить висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Вирішуючи питання стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18.01.2021 року в справі №636/3546/17 (провадження № 61-19793св19), відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення ст. 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Судом установлено, що відповідач не виконував свого обов`язку зі сплати аліментів, внаслідок чого мала місце заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Доказів, які свідчили б про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості суд не здобув та відповідач в судове засідання не подав.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що він не був обізнаний з обов`язком сплачувати аліменти, оскільки у матеріалах оглянутої судом цивільної справи №603/97/20 є поштове повідомлення про особисте одержання ОСОБА_2 копії судового наказу.

Окрім цього, матеріали виконавчого провадження, які теж оглянуті в судовому засіданні, містять квитанцію ТД АТ «Укрпошта» від 4.03.2020 року, якою підтверджується направлення відповідачу копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач був обізнаний про необхідність виконання свого батьківського обов`язку, і, на думку суду, повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів, суд не знаходить підстав вважати, що заборгованість з виплати аліментів виникла не з вини відповідача.

Отже, на переконання суду, несплата аліментів згідно судового наказу мала місце з вини відповідача, а тому у даному випадку наявні передбачені ч. 1 ст. 196 СК України підстави для стягнення з нього неустойки (пені).

Проте суд не у повній мірі погоджується із розрахунком пені, наданим позивачем, з огляду на те, що пеня за місяць розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (у даному випадку до 1 лютого 2021 року згідно вимоги позивача) та помножити на один відсоток.

Позивач, здійснюючи розрахунок, включив 23 дні лютого (аліменти згідно судового наказу стягуються з 6 лютого 2020 року), однак, розрахунок пені слід було проводити з 1 березня 2020 року.

На думку суду, розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2020 року по січень 2021 року такий: за несплату у лютому 2020 року - 3730,59 грн (1107*1%*337 днів), у березні 2020 року - 3387,42 грн (1107*1%*306 днів), за квітень 2020 року 3055,32 грн (1107*1%*276 днів), за травень 2020 року 2712,15 грн (1107*1%*245 днів), за червень 2020 року 2380,05 грн (1107*1%*215 днів), за липень 2020 року 2036,88 грн (1107*1%*184 дні), за серпень 2020 року 2541,33 грн (1661*1%*153 дні), за вересень 2020 року 1702,32 грн (1384*1%*123 дні), за жовтень 2020 року 1230,04 грн (1337*1%*92 дні), за листопад 2020 року 686,34 грн (1107*1%*62 дні), за грудень 2020 року 343,17 грн (1107*1%*31 день), за січень 2021 року 609,28 грн (2176*1%*28 днів). Разом 24 414,89 грн.

При визначені розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів суд враховує висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року, справа № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18, в якій зазначено, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц, провадження № 14-37цс18 помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Визначаючи кількість прострочених днів зі сплати аліментів, суд виходить з того, що аліменти є щомісячними платежами, які підлягають сплаті до останнього дня кожного календарного місяця. Таким чином, періодом прострочення є період з першого числа кожного наступного місяця після несплати аліментів по 01.02.2021 року.

Крім того, здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, тобто не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідач ОСОБА_2 з приводу розрахунку заборгованості будь-яких зауважень не подав.

Виходячи з того, що відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів про свій матеріальний та сімейний стан, підстави для зменшення розміру неустойки на підставі ч. 2 ст. 196 СК України відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що внаслідок невиконання судового рішення у відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів, які відповідач не сплачував, позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 06.02.2021 року до 01.02.2021 рік, розмір пені, який просить стягнути позивач, дорівнює розміру заборгованості зі сплати аліментів, тому вимоги про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів підлягають задоволенню.

У силу ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 264, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 196 СК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Підволочиський районний відділ державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління юстиції, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно судового наказу Монастириського районного суду Тернопільської області № 603/97/20 від 14.02.2020 року за період з 06 лютого 2020 року до 01 лютого 2021 року у розмірі 15 203 (п`ятнадцять тисяч двісті три) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скапргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляцій скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: с. Високе Чортківського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 28.07.2021 року.

Головуюча суддя Ю. Г. Гудкова

Суддя Ю. Г. Гудкова