Справа №198/219/21
Провадження №2/0198/170/21
05 серпня 2021 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняв залі суду смт Юр`ївка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, Юр`ївський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Веллфін» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого зазначив таке.
09.06.2021 постановою начальника Юр`ївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рєзніка О.С. відкрито виконавче провадження ВП № 65745665, а також винесені постанови про арешт коштів та арешт майна боржника.
Ухвалою від 25.06.2021 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано від приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 24.05.2021.
Представник позивача адвокат Ільченко І.В. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності.
Третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилась, направлена на її адресу судова повістка про виклик до суду з доданими документами повернулась на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 55-56).
Третя особа Юр`ївський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій просив провести судове засідання за його відсутності, при вирішенні справи по суті поклався на розсуд суду.
Відповідачу ТОВ «Веллфін» у встановленому законом порядку за місцем знаходження юридичної особи направлено позовну заяву з доданими документами, судову повістку про виклик до суду на 16.07.2021 та копію ухвали про відкриття провадження, якою повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, а також роз`яснено право подати відзив на позовну заяву.
Вказану поштову кореспонденцію та судову повістку про виклик до суду на 05.08.2021 представник відповідача отримав завчасно (а.с. 54, 63).
З огляду на викладене, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав, тому зі згоди позивача та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
На підставі заяви ТОВ «Веллфін» про примусове виконання виконавчого напису постановою Юр`ївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 09.06.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 65745665, а також винесені постанови про арешт коштів та арешт майна боржника (а.с. 12, 36-37).
Відповідно до ч. 1 ст. 15, ст.ст. 16, 18 ЦК України кожна особа має право на судовий захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорення. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат»).
Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).
За правилами пунктів 3.1., 3.2. та 3.4. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (надалі Перелік); строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п. 3.5. глави 16 розділу ІІ вказаного Порядку вчинення нотаріальних дій). При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Разом з тим нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).
Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.
Так, суд за клопотанням позивача з метою дослідження документів, поданих ТОВ «Веллфін» для здійснення нотаріальної дії, витребував у приватного нотаріуса Грисюк О.В. копію справи щодо вчинення виконавчого напису від 24.05.2021, однак судова кореспонденція повернулась на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідач ТОВ «Веллфін» також не надав відзиву на позов або доказів на підтвердження законності дій стягувача та нотаріуса.
Статтею 12, 13 та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено здійснення судочинства на засадах змагальності сторін, в межах заявлених особою вимог і на підставі поданих доказів, а також обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису за договорами про сплату грошових сум нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Як виходить з матеріалів справи, на підтвердження своїх вимог про стягнення з позивача кредитної заборгованості відповідач подав приватному нотаріусу договір № 971587 від 31.08.2019 (а.с. 14-23). При цьому необхідно відмітити, що цей договір не посвідчено нотаріально, він укладений сторонами з використанням кваліфікованого електронного підпису і є договором позики, а не кредитним договором, як зазначає у виконавчому написі нотаріус.
Тобто, на підтвердження своїх вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором відповідач ТОВ «Веллфін» подав приватному нотаріусу договір позики, укладений в електронній формі, що прирівнюється до простої письмової форми договору.
Виходячи із рішення КААС, вказаний документ не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак, приватний нотаріус Грисюк О.В., не прийнявши до уваги вимоги щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, вчинила виконавчий напис.
Водночас, нотаріус вчинила виконавчий напис, стягнувши з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 30 362,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 4 000,00 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 25 612,00 грн., плати за вчинення виконавчого напису 750,00 грн. Стягнення заборгованості проводилось за період з 31.08.2019 до 01.03.2020.
Між тим, згідно з п.п. 1.5.1 та 1.5.2 п. 1.5 договору позики № 971587 від 31.08.2019 строк та проценти за користування позикою обчислюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Розмір відсотків складає 1,9% від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики. У разі, якщо позичальник не повернув суму позики у встановлений договором строк, нарахування відсотків проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою до дня повного погашення заборгованості.
Таким чином, оскільки у період з 31.08.2019 до 01.03.2020, за який проводиться стягнення згідно з оскаржуваним виконавчим написом, 183 календарні дні, то розмір відсотків, які підлягають сплаті за умовами вказаного вище пункту договору, складає: (4000 х 1,9/100) х 183 = 13 908,00 грн. Натомість спірним виконавчим написом пропонується стягнути з позивача відсотки у сумі 25 612,00 грн.
Згідно п.п. 1.5.2 п. 1.5 договору позики додатково до основних процентів, на вимогу позикодавця, доведену до позичальника шляхом розміщення повідомлення в особистому кабінеті, позичальник зобов`язаний сплатити 1,9 % від суми позики за кожен день прострочення.
Отже, сплата додаткових відсотків за умовами договору позики здійснюється лише на вимогу позикодавця, при цьому така вимога повинна бути розміщена в особистому кабінеті та доведена до позичальника. Однак, договір не визначає поняття «особистий кабінет», його правового статусу, порядку та обов`язку позичальника відстежувати інформацію в кабінеті, що свідчить про неможливість в позасудовому порядку встановити факт безспірності вимог відповідача про сплату додаткових відсотків.
Відтак заборгованість за відсотками у розмірі 25 612,00 грн. не можна вважати безспірною.
Також нотаріусом вчинено виконавчий напис без перевірки отримання боржником вимоги про усунення порушень договору та і взагалі направлення ОСОБА_1 такої вимоги. Адже доказів на підтвердження таких обставин відповідач не надав.
Разом з тим, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. А письмова вимога про усунення порушень вважається надісланою боржнику, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.
Підсумовуючи все вищезазначене, суд доходить висновку, що спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушеннями вимог закону, оскільки приватний нотаріус Грисюк О.В. на підтвердження безспірності вимог відповідача прийняла документи, які не передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також станом на день вчинення виконавчого напису сама заборгованість не могла вважатись безспірною.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з ТОВ «Веллфін» на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви до суду, у розмірі 908,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 137, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складено та підписано 05.08.2021.

Суддя І. О. Гайдар