ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1467/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/7731/20 Категорія: 305010000 Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретарТоропенко Н.М.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19.05.2021 (повний текст складено 26.05.2021, суддя в суді першої інстанції Казидуб О.Г.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом у цій справі до суду, яким просила стягнути з кожного з відповідачів на її користь по 7500,00 доларів США та 11135,00 грн. у відшкодування шкоди, мотивуючи про те, що09.05.2016 вона передала ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 15000 доларів та 22700 грн., що разом складає 402000 грн., за передачу прав учасника (члена) садівничого товариства «Дніпро», в тому числі, права користування земельною ділянкою № НОМЕР_1 у вказаному садівничому товаристві разом з надвірними спорудами та майном, що знаходиться на ній. Це зафіксовано розпискою, наданою та підписаною ОСОБА_4 в присутності двох свідків. Також факт передачі коштів встановлена судом (справа № 707/2488/18) у рішенні від 15.07.2019. Сплативши кошти саме вона отримала право набути статус члена садового товариства та оформлювати всі належні документи на згадану нерухомість. Між нею та ОСОБА_4 не встановлювався строк протягом якого потрібно було переоформити права учасника (члена) садівничого товариства «Дніпро» на неї, вона не була обмежена часом вчинення таких дій. Згодом їй стало відомо з рішення суду по справі №707/2488/18 від 18.07.2019, що 01.11.2017 за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на садовий будинок АДРЕСА_1 . Оскільки, відповідачі на цей момент перебували у шлюбі, садовий будинок АДРЕСА_1 перейшов у їх спільну сумісну власність. При цьому, відповідачі власних коштів на придбання нерухомості не витратили, але отримали у власність садовий будинок та ділянку АДРЕСА_1 за рахунок коштів позивача, чим заподіяли шкоду її майну, про відшкодування якої порушено питання в цій справі.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19.05.2021 у задоволенні позовних вимог у справі відмовлено. Суд зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, відповідно до задоволення не підлягають.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач 25.06.2021 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення у справі скасувати та задовольнити позовні вимоги. Вказано, що суд невірно послався на інше судове рішення, не надаючи самостійну оцінку наявним доказам у справі, адже у справі №707/2488/18 ОСОБА_1 не брала участі та були надані інші докази, зокрема, про наявність у позивача достатньої суми власних коштів для придбання будинку. Суд не врахував визнання позову одним з відповідачів. Суд не надав оцінку доводам учасника справи про сплив строків позовної давності.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, з 25.07.2015 по 01.11.2018.

Відповідно до розписки від 19.05.2016 ОСОБА_4 отримав від позивача ОСОБА_1 суму коштів в розмірі 15000 доларів та 22,270 тис. грн., що складає загалом 402000 грн., за передачу прав учасника (члена) садівничого товариства «Дніпро», , в тому числі, права користування земельною ділянкою № НОМЕР_1 у вказаному садовому товаристві разом з надвірними спорудами та майном, що знаходиться на вказаній земельній ділянці.

Крім того, рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 15.07.2019 у справі №707/2488/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності встановлено, що садовий будинок, загальною площею 105,5 кв.м., що знаходиться в садівничому товаристві «Дніпро», АДРЕСА_2 , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:006:0342, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

ОСОБА_4 19.05.2016 в присутності двох свідків склав розписку про те, що він отримав від ОСОБА_1 суму в розмірі 15000 доларів США та 22.270 тис. грн., що складає 402000 грн. загалом за передачу прав учасника СТ «Дніпро» с. Червона Слобода, в тому числі право користування земельною ділянкою № НОМЕР_1 у вказаному СТ, разом з надвірними спорудами та майном, що знаходиться на вказаній земельній ділянці.

Зазначене вище майно судом визнано спільною сумісною власністю сторін у справі, як набуте за час шлюбу.

Це рішення суду набрало законної сили після перегляду судом апеляційної інстанції 17.10.2019. По результатам касаційного перегляду постановою ВС від 19.03.2020 його також залишено без змін. При цьому касаційний суд вказав, що розписка від 19.05.2016 ОСОБА_4 свідчить лише про передачу йому коштів за будинок, і не підтверджує, що вказані кошти були особистими коштами ОСОБА_1 та що саме вона набула вказане майно.

На підставі вищенаведених фактичних обставин позивач у цій справі стверджує про те, що вона передала особисті кошти ОСОБА_4 за майно - земельну ділянку та будинок АДРЕСА_2 , однак це майно перейшло у власність до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим останні завдали їй матеріальної шкоди в розмірі переданих ОСОБА_4 коштів.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі цих фактичних обставин, встановлених судом, мають таке правове регулювання.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно п.2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Аналізуючи вищевикладене нормативно-правове регулювання, можна зробити висновок про те, що цивільно - правова відповідальність особи за спричинення матеріальної шкоди настає у разі сукупності таких чотирьох елементів: наявність шкоди (за обставин цієї справи - втрата коштів позивачем), протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними, та вина особи.

Позивач вважає, що шкоду, питання про відшкодування якої вирішується за її вимогами в цій справі, їй було завдано відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_3 внаслідок передання ОСОБА_4 за розпискою від 19.05.2016 коштів.

Тобто фактичною підставою позовних вимог, в аспекті виникнення у позивача матеріальної шкоди, є наявність вказаної розписки про передачу позивачем коштів, яка стосується правовідносин позивача з ОСОБА_4 , який отримав ці кошти. При цьому відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сторонами правочину, оформленого розпискою від 19.05.2016, не являються, відповідно, ніяким чином не мають відношення до комплексу прав та обов`язків, оформлених вказаною розпискою, що свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між будь-якими діями відповідачів та фактом передачі (втрати) позивачем у цій справі ОСОБА_4 коштів шляхом складення розписки від 19.05.2016.

Отже суд у цій справі вірно вказав про те, що позивач не довела факту завдання відповідачами їй матеріальної шкоди, відмовивши у задоволенні відповідних позовних вимог.

Всі апеляційні доводи позивача в цій справі правильності таких висновків суду не спростовують, адже не підтверджують наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями чи бездіяльністю відповідачів та фактом передачі позивачем іншій особі, яка не є учасником цієї справи, ОСОБА_4 коштів за розпискою від 19.05.2016, чим обґрунтовується наявність у позивача матеріальної шкоди.

Крім того позивач не зазначає та не обґрунтовує в чому саме полягає неправомірність дій відповідачів у цій справі та як вона пов`язана з передачею позивачем по розписці ОСОБА_4 спірних коштів, тобто виникнення в неї матеріальної шкоди, та не довів наявність вини в діях цих осіб.

При цьому наявність у відповідачів права власності на майно, за яке за вищевказаною розпискою позивачем передано кошти, стосується правовідносин між колишнім власником такого майна - ОСОБА_4 , та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а не правовідносин з приводу втрати позивачем згідно розписки коштів, про що помилково вказує скаржник у цій справі.

Посилання скаржника на те, що вона не брала участі у справі №707/2488/18, на рішення в якій послався суд, отже його не можна брати до уваги, є помилковим, адже за положеннями ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у, зокрема, цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У даному випадку факт поширення правового режиму спільної сумісної власності відповідачів на майно, яке за доводами позивача в цій справі, має належати її, встановлено рішенням суду у справі №707/2488/18, в якій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були сторонами, отже відповідні висновки суду мають преюдиційне значення саме щодо відповідачів у аспекті наявності в них права спільної сумісної власності на відповідне майно, що вірно врахував суд першої інстанції в цій справі.

Факт визнання позову одним з відповідачів, про що вказує скаржник, сам по собі не є автоматичною підставою для задоволення позовних вимог у справі, якщо вони не підтверджуються наданими належними та допустимими доказами, як у даному випадку.

Також посилання скаржника на те, що суд не надав оцінку доводам учасника справи про сплив строків позовної давності за необґрунтованості позовних вимог правового значення не має, адже застосувати наслідки спливу строків позовної давності до позовних вимог можливо лише в разі їх обґрунтованості - п.11 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі», що в даному випадку не мало місця.

Інших доводів, які б свідчили про помилковість висновків суду в цій справі, апеляційна скарга позивача не містить.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19.05.2021 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19.05.2021 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 27.07.2021.

Суддя-доповідач

Судді