РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/16085/20

Провадження № 22-ц/4815/610/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Хилевича С. В.,

секретар судового засідання - Шептицька С. С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2021 року у складі судді Гордійчук І. О., ухвалене в м. Рівне 02 лютого 2021 року повним текстом

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про зобов`язання провести нарахування сум страхового відшкодування та виплатити страхове відшкодування за його заявою від 06.07.2020 року про настання страхової події відповідно до умов договору страхування № DNH0NS-183M1HL від 22.04.2018 (електронний поліс добровільного страхування від нещасних випадків) та страхового акту № Z2066PB70000BC від 05.08.2020, стягнути пеню у розмірі 0,01 % від належної до сплати суми за кожен день прострочення. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 22.04.2018 року, між ним та ТзОВ «Страхова компанія «Кредо» укладено договір добровільного страхового відшкодування від нещасних випадків № DNH0NS-183M1HL. Застрахованою особою за договором є його дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою 05.07.2020 року настав страховий випадок. 06.07.2020 року він звернувся із заявою до відповідача, проте останній відмовив у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п.4.1.5 Умов страхування до зазначеного Договору, а саме медична довідка не відповідає п. 3.3.1. Умов страхування. Враховуючи, що відповідачем не визначено суму страхового відшкодування, він не зміг у позовних вимогах вказати розміру страхової суми, нарахувати пеню за умовами договору. Тому, просив суд зобов`язати відповідача провести нарахування суми страхового відшкодування, пені та стягнути ці суму на його користь.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду про те, що обраний спосіб захисту не поновить можливе порушене право, є незаконним, такий висновок не відповідає обставинам справи. Він вчасно подав заяву страховику про страховий випадок, а саме перелом у дитини 5-го пальця лівої стопи, і страховик листом № 06.08.2020/101-Z2066PB70000BC від 06.08.2020 повідомив про те, що його заяву від 06.07.2020 про настання страхової події за Договором страхування розглянуто та прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, при цьому, у листі страховик визнав, що випадок є страховим. Страховик послався на п. 3.3.1. Умов страхування до договору де вказано, що медична довідка повинна містити в собі: ПІБ пацієнта, точний діагноз, дату звернення за медичною допомогою, тривалість лікування: підписана відповідальною особою та завірена печаткою медичного заклад. Весь пакет документів він подав страховику, і медична довідка містить всі реквізити, дату звернення, лікування та завершення лікування. Безпідставно суд відмовив у позові через невірно обраний спосіб захисту. На вимогу суду надав додаткові письмові пояснення, у яких вказав пункти Договору страхування за якими вираховується страхова сума та пеня. Без нарахування відповідачем суми страхового відшкодування він не може провести нарахування пені, а тому єдиним способом захисту прав є зобов`язати відповідача провести необхідні нарахування та стягнути їх на його користь. Суд порушив норми процесуального права, не взяв до уваги вимоги ст. 5 ЦПК України і не захистив порушене право позивача у спосіб, який є ефективним. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ТзОВ «Страхова компанія «Кредо» вказує, що рішення є законним, а апеляційна скарга безпідставна.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції свої висновки вмотивував тим, що обраний позивачем спосіб захисту не поновить можливе порушене право позивача і відмова у задоволенні позову саме з цих підстав, не позбавляє його права звернутися в суд з позовом про захист свого порушеного права в інший спосіб.

Такий висновок суду не можна вважати законним, апеляційний суд з таким висновком погодитись не може.

Судом встановлено: 22.04.2018 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Страхова компанія «Кредо» укладений Договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № DNH0NS-183M1HL(далі Договір страхування). Застрахованою особою та Вигодонабувачем за Договором страхування є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до 6.1.2 Договору страхування повний перелік ушкоджень та розмір суми виплати зазначено в Таблиці № 1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат за страховими випадками» Додатка № 1 до Особливих умов добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ правил страхування.

05.07.2020 року відповідно до Виписки № 3353 із медичної карти амбулаторного(стаціонарного) хворого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала травму: діагноз «S92/5 - Перелом стопи, за винятком перелому гомілковостопного суглоба - Перелом іншого пальця стопи. Закритий остеоепіфізеоліз основної фаланги 5-го пальця лівої стопи».

Пунктом 105 Таблиці № 1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат за страховими випадками» передбачено, що перелом, вивих фаланги (фаланг), ушкодження сухожилка(сухожилків) одного пальця стопи є страховим випадком.

Зазначене дає підстави для висновку, що 05.07.2020 року із застрахованою особою ОСОБА_3 стався страховий випадок.

06.07.2020 року ОСОБА_1 подав відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку 05.07.2020 року та додано до заяви виписку № 3353 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, консультативний висновок лікаря від 03.08.2020 року, рентгенівські знімки з описом від 05.07.2020 року.

Спірні взаємовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відмовою страховика у виплаті страхового відшкодування.

Приймаючи рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, відповідач послався на п. 3.3.1 Умов страхування до договору добровільного страхування від нещасних випадків (далі Умови страхування), що є Додатком № 1 до Пропозицій Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» щодо укладення електронного договору добровільного страхування від нещасних випадків(публічна частина договору) (далі Пропозиції).

Вказані Умови страхування та Пропозиції страхувальником не підписані і матеріали справи не містять доказів, що при укладенні Договору страхування останній був з ними ознайомлений.

Згідно пункту 3.3.1. Умов страхування, на який посилається страховик у рішенні про відмову у виплаті страхового відшкодування, медична довідка (або довідки) повинна містити в собі: ПІБ пацієнта, точний діагноз, дату звернення за медичною допомогою, тривалість лікування: підписана відповідальною особою та завірена печаткою медичного закладу.

Відповідно до Страхового акту № Z2066PB70000BC, складеного страховиком 05.08.2020 року, подія, яка відбулася 05.07.2020 року кваліфікована як травматичні ушкодження. Підстава відмови у виплаті страхового відшкодування: «Медична довідка не може служити підтвердженням факту настання страхового випадку, оскільки не відповідає зазначеним вимогам».

Будь-якої іншої інформації, що саме стало відмовою у виплаті страхового відшкодування ані Страховий акт, ані лист-відповідь №06.08.2020/101-Z2066PB70000BC від 06.08.2020 не містять. Як і не зазначено у рішенні про відмову, які саме реквізити медичної довідки не зрозумілі, або неповні, яка її форма і зміст не відповідає пункту 3.3.1. Умов страхування.

Зазначене дає підстави для висновку про безпідставність відмови ТзОВ «Страхова компанія «Кредо» у виплаті страхового відшкодування позивачу, а позовні вимоги ОСОБА_1 щодо його права на таку виплату є законними.

Згідно з ч.1 ст. 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

За ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За правилами п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

За положеннями ст.. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:

1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації;

2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;

5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

ОСОБА_1 у своїх вимогах провив суд зобов`язати відповідача провести нарахування сум страхового відшкодування, виплатити страхове відшкодування за його заявою, стягнути пеню у розмірі 0,01 % від належної до сплати суми за кожен день прострочення та моральну шкоду.

Суд оскаржуваному рішенні зазначив, що такий спосіб захисту не є належним і обраний позивачем спосіб захисту не поновить його можливо порушеного права.

Такий висновок суду суперечить нормам процесуального закону, не відповідає обставинам справи та доказам, що є у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів містить ст. 16 ЦК України, де зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Судом достовірно встановлено, що 05.07.2020 року із застрахованою особою стався страховий випадок.

Настання страхового випадку відповідач визнав, що підтверджується листом №06.08.2020/101-Z2066PB70000BC від 06.08.2020, яким страховик повідомив страхувальника про результати розгляду його заяви та про прийняте рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

За умовами п. 5 Договору страхування страхова сума складає 125000,00 грн.

Пунктом 105 Таблиці № 1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат за страховими випадками» передбачено, що розмір страхової виплати у разі перелому одного пальця стопи, складає 3% від страхової суми.

Зазначене дає підстави для висновку, що страховик зобов`язаний нарахувати та виплатити страхувальнику 3750 грн страхового відшкодування, що становить 3% від страхової суми.

За п.п. 3.5, 3.5 Умов страхування страховик протягом 20 робочих днів з моменту одержання заяви про страхову виплату і документів, передбачених п. 3.3 Умов страхування, приймає рішення про здійснення або про відмову у здійсненні страхової виплати, яке оформляється Страховим актом. У разі прийняття рішення про здійснення страхової виплати, вона виплачується страховиком протягом 5 банківських днів з моменту оформлення Страхового акта.

Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до п. 1.1.3 Умов страхування страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,01 % від належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Враховуючи, що позивачу страхову суму у строки, передбачені Умовами страхування, не виплачено відповідачем безпідставно, останній має сплатити страхувальнику пеню у розмірі 0,01 % за весь час прострочи по день ухвалення судом рішення у сумі 124,12 гривень.

Оскільки, позивач просив зобов`язати відповідача провести нарахування та виплатити йому необхідні суми, а матеріали справи містять документи для визначення розміру цих сум, то у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови у задоволенні позові у зв`язку з неналежним способом захисту.

Звертаючись з вимогами про стягнення моральної шкоди, позивач обґрунтовував це тим, що через безпідставну надуману відмову у виплаті страхового відшкодування втратив впевненість у страхуванні своєї дитини, через затягування відповідачем виплати відшкодування, втратив спокій, став знервованим, дратівливим, що вплинуло на повсякденний спосіб життя, довелось прикладати значних зусиль для налагодження нормального ритму життя, витрачати час на зібрання документів, зазнав душевних страждань, переживань. Просив стягнути з відповідача на свою користь завдану моральну шкоду, яку оцінив у 5 000,00 грн.

Як видно із мотивів позовних вимог, ОСОБА_1 вказує, що моральна шкода спричинена йому невиплатою страхового відшкодування, що врегульовано нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4 мотивував безпідставною відмовою та затягуванням відповідачем виплати відшкодування, порушенням зобов`язань за договором страхування, що, за його твердженнями, призвело до душевних хвилювань та вимагало додаткових зусиль і часу, вплинуло на нормальний ритму життя.

Зміст положень статті 23, статті 1167 ЦК України дає підстави для висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди за загальним правилом.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з визначеним позивачем розміром моральної шкоди. Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, пов`язаних з фактом безпідставної відмови та у затягуванні відповідачем виплати відшкодування протягом тривалого часу, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування позивачу моральної шкоди з ТзОВ «Страхова компанія «Кредо» підлягає частковому задоволенню у розмірі 2000 грн.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки, аргументи апеляційної скарги є обґрунтованими, заслуговують на увагу і спростовують висновки суду першої інстанції, апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення оскаржуване скасувати.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про зобов`язання провести нарахування страхового відшкодування, пені та про стягнення страхового відшкодування, пені, моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (, адреса 69068, м. Запоріжжя, вул. Моторобудівників,34, номери засобів зв`язку 061-289-90-63 , 061-289-90-66 , ел.почта: ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 від 17.06.1998, РНОКПП НОМЕР_4 , тел.. НОМЕР_5 ) 3 705(три тисячі сімсот п`ятдесят) гривень страхового відшкодування, 124 (сто двадцять чотири) гривні 12 копійок пені та 2000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 7 липня 2021 року.

Головуючий Н. М. Ковальчук

Судді: С. В. Хилевич

С. В. Боймиструк