Дата документу 26.05.2021
Справа № 334/3485/21
Провадження № 2/334/2775/21
УХВАЛА

26 травня 2021 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Філіпова І.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна спільною власністю подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна спільною власністю подружжя.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивачем у позові заявлено одну вимогу майнового характеру та вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Зокрема за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908,00 грн.

Статтею 175 Цивільного процесуального кодексу України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

У відповідності до п.п. 3, 5 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов`язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно з визначеною у них дійсною вартістю майна, а також дійсна вартість майна може підтверджуватись висновком суб`єкта оціночної діяльності.

За приписами ч. 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах проправо власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Згідно ч. 4 ст.177ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить з 01 січня 2021 року - 2270 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

У позовній заяві позивач вказує що весною 2020 року за спільні кошти сторони придбали кімнату АДРЕСА_1 та квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , тобто позивачу відома вартість майна.

Враховуючи, що позивачу відома вартість майна, необхідно належним чином зазначити у позовній заяві ціну позову та сплатити судовий збір за вимогу майногового характеру.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 908,00 грн за вимогу немайного характеру та судовий збір за вимогу майнового характеру, визначеному відповідно до ціни позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як вже зазначалося, позивачем ненадано суду відомостей щодо вартості об`єктів нерухомого майна, що унеможливлює визначитися з належною підсудністю розгляду даної справи.

З огляду на те, що пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, з метою визначення належної підсудності розгляду справи, позивачу слід надати суду докази на підтвердження дійсної вартості нерухомого майна станом на час пред`явлення до суду вказаного позову.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд зазначає, що визначення правильної юрисдикції того чи іншого спору має важливе значення. З цього приводу, в пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів NN 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, і, як зазначено Європейською комісією з прав людини у рішенні у справі «Занд проти Австрії» (доповідь від 12 жовтня 1978 року), термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «всю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)». Отже, слід вважати, що «суд, встановлений законом» означає, у тому числі, дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

При цьому, встановлення дійсної вартості об`єктів нерухомого майна надасть позивачу можливість вірного визначення ціни позову та, відповідно, вірного визначення розміру судових витрат у справі.

З урахуванням наведеного, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна спільною власністю подружжя - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали, про що його повідомити.

У разі невиконання вказаних недоліків, дана заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Суддя: Філіпова І. М.