Номер провадження: 22-ц/813/2907/21
Номер справи місцевого суду: 495/7728/19
Головуючий у першій інстанції Мишко В. В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П.,

за участю секретаря Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

23.08.2019 року ОСОБА_2 (далі по тексту позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач-1), ОСОБА_3 (далі по тексту відповідач-2) та ОСОБА_4 (далі по тексту відповідач-3) про захист честі, гідності, ділової репутації (а.с.1-8).

Так, позивач просив суд:

- визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права та принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 , інформацію, поширену ОСОБА_1 у відеозаписі під назвою: «В селе Подгорное Белгород-Днестровского района люди обвиняют в рейдерском захвате ТОВ "Победа 1", яка розміщена у мережі Інтернет на веб-сайті Facebook за посиланням:

ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що « ОСОБА_5 провів збори учасників ТОВ «Победа 1», ніхто не був на цих зборах, він купив у двох чоловіків паї, він сам їх провів. По уставу в мене 42%, у ОСОБА_5 34 % голосів, і він, посилаючись на рішення суду прошлого року про те, що його незаконно виключили, а моя частка є недійсною, зробив підробний протокол, зареєстрував його невідомо який реєстратор, вніс до реєстру. Сейчас відкрито уголовное дело. Іванов через день приезжает не сам, а с бойцами, якоби телохранителями, провоцирует на скандали. Морально люди устали, вони не можуть витримати давление, він спецально провоцирує чтоб розслабити робочий дух людей»;

- визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права та принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 , інформацію, поширену ОСОБА_3 у відеозаписі під назвою: «В селе Подгорное Белгород-Днестровского района люди обвиняют в рейдерском захвате ТОВ Победа 1», яка розміщена у мережі Інтернет на веб-сайті Facebook за посиланням:

ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що « ОСОБА_5 - це шахрай, який хоче рейдерським способом забрать предприятие, которое работает с 1989 года»;

- зобов`язати ОСОБА_4 протягом п`яти календарних днів з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили вилучити недостовірну інформацію про ОСОБА_2 , що була розміщена нею у мережі Інтернет на веб-сайті Facebook за посиланням:

ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом видалення свого запису від 01.07.2019 року у групі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у мережі Facebook.

- зобов`язати ОСОБА_4 протягом п`яти календарних днів з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили спростувати недостовірну інформацію щодо ОСОБА_2 , шляхом розміщення від свого імені у групі соціальної мережі facebook « ІНФОРМАЦІЯ_2 » заголовку: «Спростування. Інформація, поширена у відеозаписі під назвою: «В селе Подгорное Белгород-Днестровского района люди обвиняют в рейдерском захвате ТОВ Победа 1», є недостовірною;

- зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 протягом п`яти календарних днів з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили спростувати недостовірну інформацію щодо ОСОБА_2 , яка була повідомлена ними у відеозаписі під назвою: «В селе Подгорное Белгород-Днестровского района люди обвиняют в рейдерском захвате ТОВ Победа 1», у той же самий спосіб, в який вона була поширена;

- стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1 (одна) гривня солідарно;

- стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_2 судові витрати.

За твердженням позивача, ОСОБА_1 поширює щодо нього неправдиву інформацію про те, що він, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з групою осіб, здійснив рейдерське захоплення ТОВ «Победа 1» шляхом проведення реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за відсутності будь-яких рішень Загальних зборів учасників ТОВ «Победа 1».

01 липня 2019 користувачем соціальної мережі «Facebook» ОСОБА_7 у групі «Правда Акерману», яка має статус загальнодоступної, за адресою у мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_1 опублікований відеозапис, що має назву: «В селе Подгорное Бєлгород-Днестровского района люди обвиняют в рейдерском захвате ТОВ Победа 1». На вищезазначеному відеозаписі відповідачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надали інтерв`ю, в якому повідомили недостовірну негативну інформацію щодо позивача, яка на його думку ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію.

Так, ОСОБА_1 повідомив неправдиву негативну інформацію про те, що (мовою оригіналу): « ОСОБА_5 провів збори учасників ТОВ «Победа 1», ніхто не був на цих зборах, він купив у двох чоловіків паї, він сам їх провів. По уставу в мене 42%, в ОСОБА_5 34 % голосів, і він, посилаючись на рішення суду прошлого року про те, що його незаконно виключили, а моя частка є недійсною, зробив підробний протокол, зареєстрував його невідомо який реєстратор, вніс до реєстру. Сейчас відкрито уголовное дело. Іванов через день приїзджає, мєшає работать, 4 дня уборки потеряли, приезжает не сам, а с бойцами, якобі телохранителями, провоцирует на скандали. Морально люди устали, вони не можуть витримати давление, він спецально провоцирує чтоб розслабити робочий дух людей».

Відповідач ОСОБА_8 в цьому інтерв`ю повідомив, що « ОСОБА_5 - це шахрай, який хоче рейдерським способом забрать предприятие, которое работает с 1989 года».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації задоволено, постановлено:

визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права та принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 , інформацію, поширену ОСОБА_1 у відеозаписі під назвою: «В селе Подгорное Белгород-Днестровского района люди обвиняют в рейдерском захвате ТОВ Победа 1», яка розміщена у мережі Інтернет на веб-сайті Facebook за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що « ОСОБА_5 провів збори учасників ТОВ «Победа 1», ніхто не був на цих зборах, він купив у двох чоловіків паї, він сам їх провів. По уставу в мене 42%, у ОСОБА_5 34 % голосів, і він, посилаючись на рішення суду прошлого року про те, що його незаконно виключили, а моя частка є недійсною, зробив підробний протокол, зареєстрував його невідомо який реєстратор, вніс до реєстру. Сейчас відкрито уголовное дело. Іванов через день приезжает не сам, а с бойцами, якобі телохранителями, провоцирует на скандали. Морально люди устали, вони не можуть витримати давление, він спецально провоцирує чтоб розслабити робочий дух людей»;

визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права та принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 , інформацію, поширену ОСОБА_3 у відеозаписі під назвою: «В селе Подгорное Белгород-Днестровского района люди обвиняют в рейдерском захвате ТОВ Победа 1», яка розміщена у мережі Інтернет на веб-сайті Facebook за посиланням:

ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що « ОСОБА_5 - це шахрай, який хоче рейдерським способом забрать предприятие, которое работает с 1989 года».

зобов`язати ОСОБА_4 протягом п`яти календарних днів з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили вилучити недостовірну інформацію про ОСОБА_2 , що була розміщена нею у мережі Інтернет на веб-сайт ІНФОРМАЦІЯ_3 за посиланням:

https://www.facebook.com/groups/47105/ permalink/ НОМЕР_1 ?sfns=mo, шляхом видалення свого запису від 01.07.2019 року у групі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у мережі Facebook;

зобов`язати ОСОБА_4 протягом п`яти календарних днів з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили спростувати недостовірну інформацію щодо ОСОБА_2 , шляхом розміщення від свого імені у групі соціальної мережі facebook « ІНФОРМАЦІЯ_2 » заголовку: «Спростування. Інформація, поширена у відеозаписі під назвою: «В селе Подгорное Белгород-Днестровского района люди обвиняют в рейдерском захвате ТОВ Победа 1», є недостовірною;

зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 протягом п`яти календарних днів з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили спростувати недостовірну інформацію щодо ОСОБА_2 , яка була повідомлена ними у відеозаписі під назвою: «В селе Подгорное Белгород-Днестровского района люди обвиняют в рейдерском захвате ТОВ Победа 1», у той же самий спосіб, в який вона була поширена;

стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1 (одна) гривня солідарно;

стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 4 610 (чотири тисячі шістсот десять) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що позивачем доведений факт його приниження відповідачами, а саме інформація, поширена відповідачами, є очевидно негативною для позивача, оскільки його звинувачено у тому, що він є шахрай. Шахрай за звичайним значенням цього слова - це той, котрий дурить інших, зловживаючи їх довірою, в корисливих цілях; аферист, пройдисвіт, злодій, ошуканець, обманщик, проноза, пройда, крутій, брехун, людина, нечиста на руку. Отже, зміст цього слова є загальновідомим та загальновживаним саме у негативному смислі, що має яскраво виражений негативний характер, принижуючий честь, гідність та ділову репутацію позивача з точки зору принципу людської моралі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду, 19.03.2020 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, відповідно до прохальної частини якої, апелянт просить суд рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, а також неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи через їх неправильне дослідження та оцінку а також неправильність встановлення цих обставин. Оскільки висновки суду не відповідають фактичних обставинам.

Апелянт зазначає, що ухвалюючи рішення су першої інстанції посилаючись на обставини, що послугували підставою для задоволення позову не навів належних та допустимих доказів на обґрунтування цієї справи.

При цьому, ОСОБА_1 вказує, що судовими рішеннями господарських судів по справі № 916/220/18, на які посилається суд першої інстанції не було прийнято безпосередньо рішення про виключення ОСОБА_1 зі складу засновників, змінити розмір статутного капіталу товариства, анулювати частку у статутному капіталі ОСОБА_1 , змінити керівника даної юридичної особи.

Проте, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17 березня 2020 року № ОСОБА_1 є учасником ТОВ «Победа 1» зі статутним капіталом 1 900 000 грн та керівником зазначеної юридичної особи. Вказані відомості містились у реєстрі і на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду.

ОСОБА_1 звертає увагу колегії суддів на те, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мали значення для правильного вирішення справи.

Так, судом визнано недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та ділову репутацію позивача наступну інформацію: « ОСОБА_5 провів збори учасників ТОВ «Победа 1», ніхто не був на цих зборах, він купив у двох чоловіків паї, він сам їх провів. По уставу в мене 42%, у ОСОБА_5 34 % голосів, і він, посилаючись на рішення суду прошлого року про те, що його незаконно виключили, а моя частка є недійсною, зробив підробний протокол, зареєстрував його невідомо який реєстратор, вніс до реєстру. Сейчас відкрито уголовное дело. Іванов через день приезжает не сам, а с бойцами, якобі телохранителями, провоцирует на скандали. Морально люди устали, вони не можуть витримати давление, він спецально провоцирує чтоб розслабити робочий дух людей»

Проте, в свою чергу, апелянт вважає, що вищевказані твердження грунтувались на відповідних обставинах, а саме, як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18 червня 2019 року № державним реєстратором Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Вальваковим Д.Г. 14 червня 2019 року проведені реєстраційні дії щодо ТОВ «Победа 1», якими змінено статутний капітал та склад засновників (виключено ОСОБА_1 ) та змінено керівника зазначеної юридичної особи (змінені відомості про керівника з ОСОБА_1 на ОСОБА_9 ).

Підставою вищевказаних змін, послугувало рішення Загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Победа 1» , оформлене Протоколом № 1/19 Загальних Зборів ТОВ «Победа 1» від 13 червня 2019 року.

Саме тому, апелянт зазначає, що вважав за необхідне висловити таку позицію, яка була поширена в мережі інтернет.

Крім того, апелянт вказує, що поширена ним інформація, в тому числі за фактом підроблення документів, які подаються державному реєстратору для державної реєстрації, узгоджується з листом Білгород-Дністровської місцевої прокуратури від 09 липня 2019 року № 16-9095-вих19 р, у якому зазначено про те, що за даним фактом розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000062 від 25 червня 2019 року за ч. 1 ст. 205-1 КК України.

З огляду на вказане, ОСОБА_1 вважає, що інформація зазначена ним у мережі інтернет, більш за все є оціночним судженням, аніж негативною інформацією, та ґрунтується на його конституційному праві, гарантованому ст. 34 Конституції України, поширення якої не є видуманою на ґрунтується на конкретних відомостях, про які було зазначено.

Також апелянт вважає, що помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що поширена ним інформація є негативною, та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Оскільки даний висновок ґрунтується тільки на припущеннях за відсутності доказів, які потребують спеціальних знань, зокрема шляхом проведення експертизи.

Підсумовуючи наведене в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не виконав вимоги процесуального права щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи та вирішив питання, які потребують спеціальних знань.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

31.08.2020 року ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого, позивач не погоджується з доводами відповідача, вважає їх помилковими та надуманими, з огляду на наступне.

ОСОБА_2 зазначає, що твердження апелянта є нічим іншим, як перекручуванням фактичних обставин справи та норм чинного законодавства, оскільки по-перше, у судових рішеннях у господарській справі № 916/220/18 встановлені фактичні обставини невнесення ОСОБА_10 свого вкладу до статутного капіталу ТОВ «Победа 1», з огляду на що зроблені висновки про неможливість ОСОБА_1 як учасника, що не вніс свій вклад, брати участь у голосуванні на загальних зборах товариства.

Крім того виключення учасника товариства зі складу засновників, зміна розміру статутного капіталу товариства є виключною компетенцією загальних зборів товариства. Судом може бути перевірено виключного дотримання норм чинного законодавства при проведенні загальних зборів та скасоване незаконне рішення, однак не прийнято будь-яке рішення замість загальних зборів.

Посилання апелянт на витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.03.2020 року № щодо того, що ОСОБА_1 є учасником ТОВ «Победа 1» зі статутним капіталом 1 900 000 грн та керівником зазначеної юридичної особи, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки рішення по даній справі було прийнято ще 19.02.2020 року, а сам документ датований вже після його ухвалення.

Разом з тим, позивач вважає за необхідне спростувати відомості щодо того, що ОСОБА_1 с директором ТОВ «Победа 1», незважаючи на наданий ним витяг, оскільки належним керівником ТОВ «Победа 1» на даний час с ОСОБА_9 . Ці твердження підтверджуються наступним.

13 рішення червня 2019 відбулися загальні збори учасників ТОВ «Победа 1», на яких прийнято про звільнення (відкликання) з посади директора ТОВ «Победа 1» Ганжи М.М. та призначення (обрання) на вказану посаду ОСОБА_9 . 15 серпня 2019 відбулися наступні загальні збори ТОВ «Победа 1», на яких, серед іншого, розглядалися питання про скасування рішення загальних зборів про виключення ОСОБА_1 зi складу учасників ТОВ «Победа 1», про підтвердження звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «Победа 1» з 14.09.2019: про призначення (обрання) на посаду Генерального директора ТОВ «Победа 1» ОСОБА_11 та інші питання.

Як вбачається з протоколу №1/8 від 15.08.2019, за підсумками голосування зборами учасників ТОВ «Победа 1» прийнято наступні рішення: «у зв`язку із поставленням під сумнів окремими учасниками ТОВ «Победа 1» рішення Загальних зборів від 13.06.2019 про виключення ОСОБА_1 складу учасників ТОВ «Победа 1», з метою недопущення суперечок з вищевказаного приводу, скасовано рішення загальних зборів учасників про виключення ОСОБА_1 зі складу учасників ТОВ «Победа 1» оформленого протоколом № 1/19 від 13.06.2019 як учасника, що має заборгованість із внесення вкладу (п`яте питання порядку денного); про підтвердження звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «Победа 1» з 14.06.2019 (шосте питання порядку денного); скасовано рішення загальних зборів учасників про призначення (обрання) на посаду директора ТОВ «Победа 1» Балабанова 1.В., оформленого протоколом №1-1/19 від 13.06.2019 (сьоме питання порядку денного); про призначення (обрання) Генерального директора ТОВ «Победа 1» Балабанова І.В. (дев`яте питання порядку денного).

Згідно частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості. Оскільки ОСОБА_1 знає про призначення (обрання) ОСОБА_9 керівником ТОВ «ПОБЕДА 1» (Ганжа М.М. в межах справи №916/108/20 оскаржує рішення загальних зборів учасників, яким в тому числі призначено (обрано) ОСОБА_9 директором ТОВ «ПОБЕДА 1»), ТОВ «ПОБЕДА 1» в особі ОСОБА_9 повинно використовувати відповідні дані в даному спорі незалежно від того, які відомості містяться в Єдиному державному реєстрі

При цьому, в даному випадку третьою особою в розумінні статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» слід вважати і суд.

Так, до відзиву ОСОБА_2 додає рішення, яке оформлене протоколом Загальних зборів учасників ТОВ «ПОБЕДА 1» № 1-1/19 від 13.06.2019, а також рішення загальних зборів учасників ТОВ «Победа 1», оформлене протоколом №1/8 від 15.08.2019. Отже, суд знає про наявність відомостей, які не внесено до Єдиного державного реєстру, а саме про призначення (обрання) ОСОБА_12 керівником ТОВ «ПОБЕДА 1», а, отже, й про набуття останнім функціональних повноважень, серед яких є, зокрема, представництво ТОВ «ПОБЕДА 1», видача довіреностей, тощо.

Враховуючи викладене, ОСОБА_9 , якого призначено (обрано) генеральним директором ТОВ «ПОБЕДА 1» на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ «ПОБЕДА 1», яке оформлено протоколом № 1/8 від 15.08.2019, є єдиним законним керівником ТОВ «ПОБЕДА 1», а також уповноваженим на представництво інтересів ТОВ «ПОБЕДА 1», видачу довіреностей тощо, не зважаючи на відсутність відповідних відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Щодо посилань скаржника на те, що, суд першої інстанції визнав недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та ділову репутацію позивача наступнку інформацію: « ОСОБА_5 провів збори учасників ТОВ «Победа 1», ніхто не був на цих зборах, він купив у двох чоловіків паї, він сам їх провів. По уставу в мене 42%, у ОСОБА_5 34 % голосів, і він, посилаючись на рішення суду прошлого року про те, що його незаконно виключили, а моя частка є недійсною, зробив підробний протокол, зареєстрував його невідомо який реєстратор, вніс до реєстру. Сейчас відкрито уголовное дело. Іванов через день приезжает не сам, а с бойцами, якобі телохранителями, провоцирует на скандали. Морально люди устали, вони не можуть витримати давление, він спецально провоцирує чтоб розслабити робочий дух людей», та при цьому не врахував підстави таких тверджень, то необхідно зазначити, що розбивати ці як це зробив ОСОБА_1 , на певні речення, не має смислу, оскільки зміст цього висловлення необхідно розглядати у сукупності. І саме змістовна нагрузка цього висловлення є такою, що ОСОБА_2 підробив протокол, яким було змінено керівника товариства, отже, вчинив злочин, передбачений Кримінальним кодексом України.

Разом і з тим, доказів підробки будь-якого протоколу, скаржником не надано. Доказом вчинення особою будь-якого кримінально-караного діяння є виключно вирок, що вступив в законну силу. посилання на зареєстровані кримінальні провадження не доводять факт вчинення особою злочину, оскільки при поданні заяви про вчинення злочину орган досудового розслідування позбавлений можливості не прийняти цю заяву, а в порядку статті 214 КПК України зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Отже, витяги з Єдиного реєстру досудового розслідування не є належним допустимим доказом вчинення ОСОБА_2 будь-якого злочину, в тому числі і за підробку документів чи шахрайство.

Щодо посилання скаржника на Наказ Міністерства юстиції України від 10.09.2019 року №2856/5 «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», підставою прийняття якого слугував Висновок комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 08.08.2019, необхідно зазначити наступне.

Позивач вважає даний Наказ Міністерства юстиції України незаконним та прийнятим із порушенням норм чинного законодавства, з огляду на що даний наказ оскаржено до Господарського суду м. Києва в рамках справи № 910/3599/20. В даному випадку слід наголосити, що відповідно до п. 2.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 № 4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» зазначено, закон виходить з презумпції легітимності рішень органів управління юридичної особи, тобто зазначені рішення вважаються такими, що відповідають закопу, якщо судом не буде встановлено інше. Також, відповідно до частини 2 пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008 № 13 рішення загальних зборів учасників та інших органів управління господарського товариства, що за своєю правовою природою с актами, дійсні, якщо у судовому порядку не буде встановлено інше.

ОСОБА_2 звертає увагу колегії суддів на те, що рішення загальних зборів учасників ТОВ «ПОБЕДА 1» про виключення ОСОБА_1 зі складу учасників товариства, яке оформлене протоколом № 1/19 від 13.06.2019, є діючим, недійсним в судовому порядку не визнане, а отже є таким, що відповідає закону. При цьому, будь-які твердження або висновки Комісії та ОСОБА_1 про зворотне за відсутності відповідного рішення суду є їхнім суб`єктивним уявленням та безпідставним припущенням. Більш того, у Комісії відсутні повноваження із визнання рішення загальних зборів товариства незаконними.

Зазначені обставини встановлені також і постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2020 у справі № 910/3599/20, в якій Суд зазначив, що «до повноважень комісії не віднесено здійснення юридичної оцінки правомірності проведення загальних зборів учасників товариства та ухвалення ними рішень, на підставі яких державним реєстратором вчиняються певні реєстраційні дії.

Отже, Наказ Міністерства юстиції України від 10.09.2019 року №2856/5 та Висновок Комісії, на які посилається позивач, не с належними та допустимим доказами правомірності та правдивості наведеної негативної неправдивої інформації, що була поширена скаржником.

Більш того, незгода із діями чи поведінкою особи повинна мати наслідком оскарження таких дій чи поведінки в порядку, встановленому законом, однак у жодному разі не поширення звинувачення щодо особи, з рішеннями та діями якої не згодний, про вчинення нею кримінально-караних діянь, зокрема, у даному випадку - про підробку протоколу загальних зборів.

Твердження скаржника про те, що «поширена ним інформація більше за все є оціночним судженням, аніж негативною інформацією, та ґрунтується на конституційному праві, гарантованому ст. 34 Конституції України», ОСОБА_2 вважає такими, що засновані на помилковому трактуванні категорій «оціночних або фактичних тверджень та поширення негативної інформації.

Так, висловлювання відповідачів щодо позивача, що містяться у відеозаписі, мають стверджувальний характер, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вказують на існування фактів та констатують їх, викладаючи текст свого повідомлення у вигляді розповіді про певні обставини чи події. Також у висловлюваннях відповідачів очевидно відсутні мовно-стилістичні засоби (вживання гіпербол, алегорій, сатири), що виражають оцінність, невпевненість, підкреслюють вірогідність повідомленого і вказують на те, що висловлюване є суб`єктивною думкою та поглядом відповідачів. з урахуванням вищезазначеного, необхідно прийти до висновку, що інформація, поширена відповідачами про позивача не є оціночними судженнями. Також така інформація є очевидно негативною. Звинувачення у підробці документів та шахрайстві апріорі не можуть мати під собою позитивну оцінку, зміст цих висловів е загальновідомим та загальновживаним саме у негативному смислі.

Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, з цими твердженнями скаржника неможливо не погодитися. Разом з тим, вираження поглядів повинно відбуватися таким чином, щоб таке вираження не було образливим та неправдивим для особи. Незгоду з рішеннями та діями опонента можна висловити і шляхом конструктивних зауважень без використання звинувачень у вчиненні злочинів та інших образливих висловів щодо особи.

Щодо доводів скаржника про те, що судом не роз`яснено право сторін на подання заяви про призначення лінгвістичної експертизи усного мовлення на підтвердження (спростування) заявлених справі вимог, зокрема, щодо наявності в мовленні інформації позитивного або негативного характеру щодо позивача та для встановлення того, чи е висловлювання фактичним твердженням або оціночним судженням, необхідно позивач зазначає, що скаржником хибно трактуються положення Цивільного процесуального кодексу України щодо обов`язків суду. Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Так, суд дійсно, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

При цьому, ОСОБА_2 вказує, що судом було у повній мірі роз`яснено усі процесуальні права, однак скаржником їх не було реалізовано з причин, що не залежать від суду.

Крім того, доводи скаржника про необхідність призначення у даній справі лінгвістичної експертизи усного мовлення спростовуються наступним.

Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов, однією із яких є: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Разом з тим, у даній справі не потрібні спеціальні знання, щоб із висловів відповідачів встановити негативність поширеної інформації, оскільки в них містяться прямі звинувачення у вчиненні злочинів, а також із змісту висловів прямо вбачається їх стверджувальний характер, що говорить про поширення саме фактів, а не оціночних висловів.

Отже, позивач вважає, що призначення у цій справі лінгвістичної експертизи мовлення не є необхідним та виправданим, та у будь-якому разі не є обов`язком суду, який ним порушений, на думку скаржника. З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є надуманими, твердження скаржника щодо порушення судом норм процесуального та матеріального права при постановленні судового рішення є помилковими.

ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Білгород - Дністровського районного суду Одеської області від 19.02.2020 у справі № 495/7728/19 відмовити. Рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 19.02.2020 у справі № 495/7728/19 залишити без змiн.

31 серпня 2020 року ОСОБА_3 подано заяву про визнання апеляційної скарги ОСОБА_1 . Відповідно до змісту поданої заяви ОСОБА_1 повністю підтримує доводи викладені в апеляційній скарзі, визнає їх у повному обсязі, та вважає апеляційну скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а рішення суду незаконним, та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, також про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що поширена інформація є негативною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача.

ОСОБА_3 просить суд апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, рішення суду першої інстанції скасувати, та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_13 - відмовити.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.04.2020 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.04.2020 року під головування судді Князюка О.В., суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М. справу було призначено до розгляду на 17 вересня 2020 року на 11 годину 45 хвилин в приміщенні Одеського апеляційного суду.

Розгляд справи неодноразово було відкладено за клопотанням сторін.

01.06.2021 року представником апелянта ОСОБА_1 адвокатом Васильєвим П.О. подано клопотання про розгляд справи за відсутності апелянта та його представника, апеляційну скаргу підтримує, просив суд її задовольнити в повному обсязі.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повіжомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

03.06.2021 року в судове засідання з`явився представник позивача адвокат Єпіхіна Ю.О., просила суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути вищевказаною явкою сторін.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є співзасновником ТОВ «Победа 1» (, 67741, Одеська обл., Білгород - Дністровський район, с. Підгірне, вул. Пушкіна, 70) та володіє часткою у розмірі 1682468 грн. статутного капіталу ТОВ «Победа 1», що складає 64,71 % від статутного капіталу підприємства.

За твердженням позивача, ОСОБА_1 поширює щодо нього неправдиву інформацію про те, що він, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з групою осіб, здійснив рейдерське захоплення ТОВ «Победа 1» шляхом проведення реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за відсутності будь-яких рішень Загальних зборів учасників ТОВ «Победа 1».

01 липня 2019 користувачем соціальної мережі «Facebook» ОСОБА_7 у групі «Правда Акерману», яка має статус загальнодоступної, за адресою у мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_1 опублікований відеозапис, що має назву: «В селе Подгорное Бєлгород-Днестровского района люди обвиняют в рейдерском захвате ТОВ Победа 1».

На вищезазначеному відеозаписі відповідачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надали інтерв`ю, в якому повідомили недостовірну негативну інформацію щодо позивача, яка на його думку ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію.

Так, ОСОБА_1 повідомив неправдиву негативну інформацію про те, що (мовою оригіналу): « ОСОБА_5 провів збори учасників ТОВ «Победа 1», ніхто не був на цих зборах, він купив у двох чоловіків паї, він сам їх провів. По уставу в мене 42%, в ОСОБА_5 34 % голосів, і він, посилаючись на рішення суду прошлого року про те, що його незаконно виключили, а моя частка є недійсною, зробив підробний протокол, зареєстрував його невідомо який реєстратор, вніс до реєстру. Сейчас відкрито уголовное дело. Іванов через день приїзджає, мєшає работать, 4 дня уборки потеряли, приезжает не сам, а с бойцами, якобі телохранителями, провоцирует на скандали. Морально люди устали, вони не можуть витримати давление, він спецально провоцирує чтоб розслабити робочий дух людей».

Відповідач ОСОБА_8 в цьому інтерв`ю повідомив, що « ОСОБА_5 - це шахрай, який хоче рейдерським способом забрать предприятие, которое работает с 1989 года».

ОСОБА_6 та ОСОБА_1 разом з іншими фізичними особами - колишніми членами СВК «ПОБЕДА 1» виступили співзасновниками ТОВ «Победа 1». При створенні ТОВ «Победа 1» був визначений статутний капітал товариства в розмірі 4 500 000,00 грн. Розмір часток у статутному капіталі був розподілений між його засновниками наступним чином: ОСОБА_6 - 34,55 % статутного капіталу, що становить 1 555 186, 00 грн.; ОСОБА_1 - 42,2 %, що становить 1 900 000, 00 грн.; інші фізичні особи (колишні члена СВК «Победа 1») - 23,25 %, що становить 1 044 814, 00 грн.

Позивачем, протягом періоду з 23.03.2017 року по 05.04.2017 року було повністю внесено свій вклад до статутного капіталу ТОВ «Победа 1» шляхом здійснення відповідних платежів на загальну суму 1 555 186, 00 грн., що підтверджується відповідним розрахунковими документами.

Таким чином, внесені позивачем кошти до статутного капіталу ТОВ «Победа 1» в сумі 1555 186, 00 грн. стали власністю товариства, тобто інвестовані в діяльність ТОВ «Победа 1».

В той же час, ОСОБА_1 зобов`язався здійснити свій вклад в розмірі 1 900 000, 00 грн. шляхом внесення до статутного капіталу товариства транспортного засобу - NISSAN NAVARA, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , але вказаний транспортний засіб до статутного капіталу товариства ним так і не переданий, право власності на транспортний засіб за товариством не зареєстровано.

Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду Одеської області від 04.07.2018 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.09.2018 року та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.11.2018 року по справі №916/220/18 (а.с.9-20).

ОСОБА_1 одночасно був і керівником ТОВ «Победа 1» з моменту створення товариства, у зв`язку з чим йому було достовірно відомо як про існування вказаних судових рішень, оскільки ТОВ «Победа1» виступало відповідачем по справі № 916/220/18, так і про необхідність внесення свого вкладу до статутного капіталу ТОВ «Победа 1».

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Победа 1», яке оформлено протоколом № 1 від 13.06.2019 року, ОСОБА_1 був виключений зі складу учасників.

З метою одержання безумовного контролю над підприємством, ОСОБА_1 29.12.2017 року забезпечено прийняття загальними зборами учасників ТОВ «Победа 1» незаконного рішення про виключення ОСОБА_14 зі складу учасників, проте зазначене рішення загальних зборів ТОВ «Победа 1», з огляду на його протиправність скасовано рішенням Господарського суду Одеської області від 04.07.2018 року у справі № 916/220/18, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.09.2018 року та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.11.2018 року.

ТОВ «Победа 1» загальними зборами учасників ТОВ «Победа 1», які відбулись 13.06.2019 року, прийнято рішення про звільнення (відкликання) ОСОБА_1 з посади директора та призначено (обрано) на вказану посаду ОСОБА_9 .

Підтвердженням факту поширення вищезазначеної інформації слугує експертний висновок за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет від 04.07.2019 року №79/2019-ЕВ, складений директором Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» Департаменту «Центр компетенції», відповідно до якого було проведено фіксацію та дослідження змісту веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_4 що включає досліджувану веб-сторінку за посиланням https://www.facebook.com/proups/47105/реrmalіnк/615160?sfns=mo (а.с.29-33).

Встановлено: доменне ім`я ІНФОРМАЦІЯ_4 , веб-сайт має доступ для публічного використання у мережі Інтернет; доменне ім`я facebook.com зареєстроване 29.03.1997 року, завершення строку реєстрації доменного імені: 30.03.2028 року.

На час проведення фіксації веб-сторінки зазначеним відеозаписом поділилися (тобто переадресували на свої особисті сторінки) 68 осіб, цей відеозапис мала можливість продивитися необмежена кількість осіб, оскільки доступ до групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якій опублікований вищезазаначений відеозапис, є загальнодоступним. Отже, вважаємо, що зміст статті було доведено до відома необмеженої кількості осіб.

В описі групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у соціальній мережі Facebook, в якій розміщено відеозапис із недостовірною інформацією щодо позивача, зазначено (мовою оригіналу): «Мы поднимем Вам настроение и расскажем правду обо всем, что в нашем городе происходит!»

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Наведене положення стисло відтворює зміст концептуальних засад преамбули Загальної декларації прав людини.

Відповідно до ст.28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Частина 4 статті 32 Конституції України закріплює, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Даною нормою Конституції України здійснення вказаних прав може бути обмежене законом для захисту репутації або прав інших людей.

Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Будучи особистим немайновим правом, що забезпечує соціальне буття фізичної особи, право на повагу до гідності та честі захищається нормами Цивільного кодексу України.

Статтею 201 Цивільного кодексу України передбачено, що честь, гідність та ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Так, статтями 270, 297 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на повагу до гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

За правилом ст.275 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

Захист такого права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, належить позивачеві.

Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Статтею 299 Цивільного кодексу України закріплено право фізичної особи на недоторканність та право на судовий захист своєї ділової репутації.

Відповідно до ч. 2 ст. 302 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму ВСУ №1 д 27.02.2009р., відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

У даному випадку відповідачами визначені особи, які прямо завдали шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача шляхом недостовірних негативних висловлювань та образ, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також особа, яка шляхом розміщення вищенаведеного відеозапису безпосередньо поширила недостовірну негативну інформацію зі своєї особистої сторінки у мережі Facebook та розмістила її у загальнодоступну групу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у ОСОБА_15 .

Згідно п. 18 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Підтвердженням факту поширення вищезазначеної інформації слугує експертний висновок за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет від 04.07.2019 року №79/2019-ЕВ, складений директором Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» Департаменту «Центр компетенції», відповідно до якого було проведено фіксацію та дослідження змісту веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_4 що включає досліджувану веб-сторінку за посиланням:

ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановлено: доменне ім`я ІНФОРМАЦІЯ_5 , веб-сайт має доступ для публічного використання у мережі Інтернет; доменне ім`я facebook.com зареєстроване 29.03.1997, завершення строку реєстрації доменного імені: 30.03.2028.

Встановлено: доменне ім`я facebook.com, веб-сайт має доступ для публічного використання у мережі Інтернет; доменне ім`я facebook.com зареєстроване 29.03.1997 року, завершення строку реєстрації доменного імені: 30.03.2028 року.

На час проведення фіксації веб-сторінки зазначеним відеозаписом поділилися (тобто переадресували на свої особисті сторінки) 68 осіб, цей відеозапис мала можливість продивитися необмежена кількість осіб, оскільки доступ до групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якій опублікований вищезазначений відеозапис, є загальнодоступним. Отже, вважаємо, що зміст статті було доведено до відома необмеженої кількості осіб.

В описі групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у соціальній мережі Facebook, в якій розміщено відеозапис із недостовірною інформацією щодо позивача, зазначено (мовою оригіналу): «Мы поднимем Вам настроение и расскажем правду обо всем, что в нашем городе происходит!», отже сторонній читач повинен прийти до висновку, що новини та відомості, які розміщуються у цій групі є правдивими та мають сприйматися читачами виключно як факти, що відбулися.

Поширена у статті інформація за своєю суттю є негативною та порушує немайнові права позивача, дії відповідачів з поширення неправдивої інформації щодо нього спричинили шкоду його честі і гідності, а також його діловій репутації. Подана неправдива інформація формує серед глядачів відеозапису негативне сприйняття особи позивача - як шахрая та рейдера, а відповідно і створює у сторонньої особи думку про те, що він є злочинцем.

Згідно статей 94 та 277 ЦК України, а також відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист зеті та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», кожен має право на відповідь, а також на спростування інформації, поширення якої порушує його особисті немайнові права.

Відповідно до ч.ч 4, 7 ст. 277 ЦК України та п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію та у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Позивачем обрано належним способом поновлення порушених його немайнових прав шляхом вилучення недостовірної інформації про позивача - а саме відеозапису, що має назву: «В селе Подгорное Белгород-Днестровского района люди обвиняют в рейдерском захвате TOB «Победа 1», що була розміщена 01 липня 2019 року користувачем соціальної мережі «Facebook» ОСОБА_7 ( ОСОБА_16 ) у групі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка має статус загальнодоступного, за адресою у мереж іІнтернет: ІНФОРМАЦІЯ_6 / НОМЕР_1 ?sfns=mo та розміщення на тому ж веб-сайті запису наступного змісту під заголовком: « ІНФОРМАЦІЯ_7 ». Інформація, поширена у відеозаписі під назвою «В селе Подгорное Белгород-Днестровского района люди обвиняют в рейдерском захвате ТОВ «Победа 1» є недостовірною.

Відповідно до ч.3 ст.277 Цивільного кодексу України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивачки, порушує її право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Як випливає зі змісту ст.297 Цивільного кодексу України, кожен має право на повагу до його честі та гідності. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та противоправних посягань.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розповсюджену відповідачами інформацію в мережі Інтернет на загальнодоступному сайті facebook.com відносно позивача, слід визнати такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.03.2020 року № щодо того, що ОСОБА_1 є учасником ТОВ «Победа 1» зі статутним капіталом 1 900 000 грн та керівником зазначеної юридичної особи, оскільки по-перше рішення по даній справі було прийнято ще 19.02.2020 року, а сам документ датований вже після його ухвалення.

По-друге, колегія суддів бере до уваги належним керівником ТОВ «Победа 1» на даний час с ОСОБА_9 . Ці твердження підтверджуються наступними відомостями доданими ОСОБА_2 до відзиву на апеляційну скаргу.

13 рішення червня 2019 відбулися загальні збори учасників ТОВ «Победа 1», на яких прийнято про звільнення (відкликання) з посади директора ТОВ «Победа 1» Ганжи М.М. та призначення (обрання) на вказану посаду ОСОБА_9 . 15 серпня 2019 відбулися наступні загальні збори ТОВ «Победа 1», на яких, серед іншого, розглядалися питання про скасування рішення загальних зборів про виключення ОСОБА_1 зi складу учасників ТОВ «Победа 1», про підтвердження звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «Победа 1» з 14.09.2019 року про призначення (обрання) на посаду Генерального директора ТОВ «Победа 1» ОСОБА_11 та інші питання.

Як вбачається з протоколу №1/8 від 15.08.2019, за підсумками голосування зборами учасників ТОВ «Победа 1» прийнято наступні рішення: «у зв`язку із поставленням під сумнів окремими учасниками ТОВ «Победа 1» рішення Загальних зборів від 13.06.2019 про виключення ОСОБА_1 складу учасників ТОВ «Победа 1», з метою недопущення суперечок з вищевказаного приводу, скасовано рішення загальних зборів учасників про виключення ОСОБА_1 зі складу учасників ТОВ «Победа 1» оформленого протоколом № 1/19 від 13.06.2019 як учасника, що має заборгованість із внесення вкладу (п`яте питання порядку денного); про підтвердження звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «Победа 1» з 14.06.2019 (шосте питання порядку денного); скасовано рішення загальних зборів учасників про призначення (обрання) на посаду директора ТОВ «Победа 1» Балабанова 1.В., оформленого протоколом №1-1/19 від 13.06.2019 (сьоме питання порядку денного); про призначення (обрання) Генерального директора ТОВ «Победа 1» Балабанова І.В. (дев`яте питання порядку денного).

Згідно частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості. Оскільки ОСОБА_1 знає про призначення (обрання) ОСОБА_9 керівником ТОВ «ПОБЕДА 1» (Ганжа М.М. в межах справи №916/108/20 оскаржує рішення загальних зборів учасників, яким в тому числі призначено (обрано) ОСОБА_9 директором ТОВ «ПОБЕДА 1»), ТОВ «ПОБЕДА 1» в особі ОСОБА_9 повинно використовувати відповідні дані в даному спорі незалежно від того, які відомості містяться в Єдиному державному реєстрі

При цьому, в даному випадку третьою особою в розумінні статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» слід вважати і суд.

Так, до відзиву ОСОБА_2 додає рішення, яке оформлене протоколом Загальних зборів учасників ТОВ «ПОБЕДА 1» № 1-1/19 від 13.06.2019, а також рішення загальних зборів учасників ТОВ «Победа 1», оформлене протоколом №1/8 від 15.08.2019. Отже, суд знає про наявність відомостей, які не внесено до Єдиного державного реєстру, а саме про призначення (обрання) ОСОБА_12 керівником ТОВ «ПОБЕДА 1», а, отже, й про набуття останнім функціональних повноважень, серед яких є, зокрема, представництво ТОВ «ПОБЕДА 1», видача довіреностей, тощо.

Враховуючи викладене, ОСОБА_9 , якого призначено (обрано) генеральним директором ТОВ «ПОБЕДА 1» на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ «ПОБЕДА 1», яке оформлено протоколом № 1/8 від 15.08.2019, є керівником ТОВ «ПОБЕДА 1», а також уповноваженим на представництво інтересів ТОВ «ПОБЕДА 1», видачу довіреностей тощо, не зважаючи на відсутність відповідних відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, за змістом частини 4 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» відомості, що містяться у Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи під час провадження нею господарської діяльності, а також для відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах. Тобто, представництво юридичної особи, як і ведення справи в суді, не є господарською діяльністю та не пов`язано із відкриттям рахунків у банках та інших фінансових установах. Також, згідно статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Отже, зі змісту зазначених норм законодавства вбачається, що права та обов`язки керівника або осіб, що обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, набуваються саме на підставі рішення уповноваженого установчими документами органу юридичної особи, а не на підставі внесених змін до Єдиного державного реєстру, оскільки державний реєстратор виконує виключно функцію щодо внесення цих відомостей до реєстру, які використовуються дл ідентифікації юридичної особи під час провадження нею господарської діяльності. До подібних висновків дійшов Одеський окружний адміністративний суд у постановi вiд 24.07.2015 у справі № 815/2861/15, яка залишена без змiн судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Крім того, у своєму листі від 13.10.2008 № 8625 Державним комітетом України з питань регуляторної політики та підприємництва, який на той час виконував функції з реалізації державної політики у сфері реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб, звернуто увагу на те, що набуття функціональних обов`язків керівником юридичної особи (і, відповідно, припинення таких обов`язків у попереднього керівника) не пов`язано з моментом внесення відповідної інформації до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Про зазначене, зокрема, йдеться і в рішенні Господарського суду Київської області від 12.12.2014 по справі № 911/4050/14, яке набрало законної сили.

До аналогічних висновків дійшов і Південно-західний апеляційний господарський суд у постановi вiд 19.03.2020 по справі № 916/2915/19. Так, під час розгляду апеляційної скарги Тов «Победа 1» за підписом генерального директора Балабанова І.В. суд встановив наступне: «Частиною 3 см. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб» передбачено, що якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру. не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ті відомості. При цьому, у даному випадку третьою особою у розумінні статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб» є суд. Водночас, в матеріалах справи містяться рішення, оформлені протоколами загальних зборів учасників ТОВ "Победа 1" № 1-1/19 від 13.06.2019 № 1/8 від 15.08.2019. Отже, суд першої інстанції знав про наявність відомостей, які не внесено до Єдиного державного реєстру, а саме про призначення (обрання) ОСОБА_11 генеральним директором ТОВ "Победа 1", а, отже, й про набуття останнім функціональних повноважень, серед яких є, зокрема, представництво ТОВ "Победа 1", видача довіреностей тощо.

Щодо визначення оціночного судження та доводів апелянта що саме такими були опубліковані відеозапис та інформація у мережі інтернет стосовно громадянина ОСОБА_2 колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).

Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку. (висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20 травня 2019 року у справі № 591/7099/16-ц (провадження № 61-34159св18)).

З огляду на зазначене апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що інформація опублікована у мережі інтернет є оціночним судженням, оскільки висловлювання відповідачів щодо позивача, що містяться у відеозаписі, мають стверджувальний характер, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вказують на існування фактів та констатують їх, викладаючи текст свого повідомлення у вигляді розповіді про певні обставини чи події. Також у висловлюваннях відповідачів очевидно відсутні мовно-стилістичні засоби (вживання гіпербол, алегорій, сатири), що виражають оцінку, невпевненість, підкреслюють вірогідність повідомленого і не вказують на те, що висловлюване є суб`єктивною думкою та поглядом відповідачів.

Також така інформація є очевидно негативною. Звинувачення у підробці документів та шахрайстві не можуть мати під собою позитивну оцінку, зміст цих висловів є загальновідомим та загальновживаним саме у негативному контексті.

Крім того, вираження поглядів повинно відбуватися таким чином, щоб таке вираження не було образливим та неправдивим для особи. Незгоду з рішеннями та діями опонента можна висловити і шляхом конструктивних зауважень без використання звинувачень у вчиненні злочинів та інших образливих висловів щодо особи.

Доказом вчинення особою будь-якого кримінально-караного діяння є виключно вирок, що вступив в законну силу. посилання на зареєстровані кримінальні провадження не доводять факт вчинення особою злочину, оскільки при поданні заяви про вчинення злочину орган досудового розслідування позбавлений можливості не прийняти цю заяву, а в порядку статті 214 КПК України зобов`язаний внески відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Отже, витяги з Єдиного реєстру досудового розслідування не є належним допустимим доказом вчинення ОСОБА_2 будь-якого злочину, в тому числі і за підробку документів чи шахрайство.

У статтях 28, 68 Конституції України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність.

Разом з тим у статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Враховуючи наведене, беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди під час вирішення справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з другого боку.

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до частини першої статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем доведений факт його приниження відповідачами, а саме інформація, поширена відповідачами, є очевидно негативною для позивача, оскільки його звинувачено у тому, що він є шахрай. Шахрай за звичайним значенням цього слова - це той, котрий дурить інших, зловживаючи їх довірою, в корисливих цілях; аферист, пройдисвіт, злодій, ошуканець, обманщик, проноза, пройда, крутій, брехун, людина, нечиста на руку. Отже, зміст цього слова є загальновідомим та загальновживаним саме у негативному смислі, що має яскраво виражений негативний характер, принижуючий честь, гідність та ділову репутацію позивача з точки зору принципу людської моралі.

Відповідно до частини другої статті 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і норм ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Позивач надав докази та довів перед судом недостовірність поширеної інформації, хоча цей процесуальний обов`язок належить відповідачу, який достовірність поширеної інформації не довів.

Всі інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта з рішенням суду першої інстанції, та не заслуговують на увагу.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про часткову обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, у зв`язку з чим такий позов підлягає частковому задоволенню.

З огляду на вищевказане, апеляційна скарги ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1 ЦПК України).

Оскільки колегія суддів відмовила у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за її подання відшкодуванню не підлягають.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07.06.2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О. М. Таварткіладзе