Справа № 489/1317/21 Головуючий у 1-й інстанції Коваленко І. В.
Провадження № 22ц/812/1283/21 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

2 липня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючої: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 травня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Коваленка І. В. в місті Миколаєві зі складанням його повного тексту, по справі

за позовом

ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства (ПАТ) «Миколаївська теплоелектроцентраль»

про визнання протиправно нарахованим та таким, що не підлягає оплаті боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» про визнання протиправно нарахованою та такою, що не підлягає сплаті заборгованість в сумі 3 392 грн 65 коп., яка нарахована відповідачем за період з 1 листопада 2020 року по 28 лютого 2021 року за обсяг послуг теплопостачання, які постачальником не надавалися, та позивачкою не споживалися.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , де у травні 2007 року здійснено від`єднання мереж квартири від централізованого теплопостачання. З цього часу позивачка не споживає послуги з теплопостачання, незважаючи на що, відповідачем безпідставно та протиправно нараховуються суми, за нібито надані послуги, в тому числі за вказаний нею період.

Посилаючись на вказані обставини позивачка просила задовольнити її вимоги.

У відзиву на позовну заяву ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» вимоги не визнала, та пояснила, що від`єднання мереж позивачкою здійснено самовільно, та в невстановленому законом порядку, внаслідок чого до її квартири, яка знаходиться у багатоквартирному будинку постачається тепло, споживання якого не оплачується. Рішеннями судів з ОСОБА_1 на користь постачальника стягнуті суми боргу, які утворилися за період з 1.10.2011 по 1.10.2013 та з 1.10.2015 по 1.05.2016.

У відповіді на відзив позивачка зазначила, що відповідачем визнається наявність від`єднання мереж квартири позивачки від централізованого теплопостачання, внаслідок чого до її житла не постачається тепло, а тому їй сплачувати не має за що.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

При ухвалені рішення суд виходив з того, що відповідачем належним чином виконані свої зобов`язання з надання послуг з централізованого теплопостачання, а позивачка, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, яка здійснена нею в невстановленому порядку, зобов`язана оплатити надані послуги.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на те, що судом не з`ясовані обставини, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення її вимог.

На думку апелянта, суд першої інстанції дав невірну оцінку письмовим доказам та не врахував тих, що були нею надані, на підтвердження свого позову.

Крім цього судом не встановлена кількість теплової енергії, яка надійшла до її квартири, та підлягає сплаті, оскільки при від`єднанні мереж до них поступає 0 калорій, за споживання яких плата не вимагається.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано .

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 16 і 17 червня 2021 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Так, із матеріалів вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 , внаслідок чого 1.11.2005 з нею ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» укладено договір про надання послу з теплопостачання, та на неї, як споживача відкрито особовий рахунок (а.с.2,7, 10, 20-26, 37-38).

Разом з тим, у травні 2007 року позивачкою ОСОБА_1 не встановленому порядку проведені роботи з демонтажу приладів централізованого опалення квартири, та за порушення порядку користування жилими будинками і жилими приміщеннями 20.10.2009 на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.2, 31).

Відтак, з огляду на самовільний демонтаж приладів опалення, позивачка перестала сплачувати за надані послуги з теплопостачання, внаслідок чого на підставі судових рішень з неї на користь відповідача стягнуті суми заборгованості за різні періоди (а.с.20-26).

Тому, не заперечуючи проти порядку розрахунку суми боргу за період з 1.11.2020 по 28.02.2020, позивачка обґрунтовувала поданий позов демонтажем приладів опалення, та фактичне не споживання нею наданих відповідачем послуг, що на її думку, виключає нарахування за її особовим рахунком будь-якої суми боргу, так як споживання нею тепла складає 0 калорій.

При цьому актів-претензій, які б підтверджували відсутність фактично наданих відповідачем споживачу послуг у відповідності до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», позивачкою до суду не надано.

Згідно з частиною 6 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630 (далі - Правила N 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року N 169 "Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року N 4).

При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року N 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року N 4»).

Пунктом 26 Правил N 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року N4, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акту на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6.11.2007 N169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири позивачки від мереж центрального теплопостачання та доказів ненадання їй послуг з постачання тепла. Натомість цими же матеріалами підтверджено факт самовільного відключення квартири позивачки від центральних мереж.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно з пунктом 22 Правил N 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири позивачки свідчить про виконання послуг відповідачем ПАТ «Миколаївська ТЕЦ». Демонтаж приборів опалення в межах квартири та ізоляція транзитних стояків, які проходять через приміщення квартири, не спростовує виконання відповідачем послуг з подачі централізованого опалення через відгалуження від стояків у межах квартири.

Таким чином, ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а позивачка, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язана оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Отже, самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.

Викладене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах N 6-1192цс15 та N 6-1706цс15.

Цим обставинам дана вірна оцінка судом першої інстанції при ухвалені рішення і, за такого, доводи апелянта, викладені нею у скарзі щодо відсутності такого мотивування у судовому рішенні, не заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відключення квартири позивачки від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання було вчинено самовільно з недотриманням порядку, встановленого законодавством, а тому ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» здійснювало нарахування оплати наданих комунальних послуг на законних підставах.

Отже, вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з`ясував права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню.

Отже, у відповідності до положень, передбачених статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути з цього часу оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді С. Ю. Колосовський О. В. Локтіонова