гСправа № 358/434/21 Провадження № 2-н/358/84/21
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у видачі судового наказу

26 травня 2021 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Тітов М.Б., розглянувши матеріали заяви Комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславтепловодопостачання» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію, -

В С Т А Н О В И В:

До Богуславського районного суду Київської області 23 квітня 2021 року надійшла заява Комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславтепловодопостачання» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 13366,25 гривень та 227 грн. судового збору.

Вивчивши матеріали заяви, приходжу до наступного висновку.

Пунктом першим частини третьої статті 163 ЦПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з частиною першою статті ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 227,00 грн.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв`язку.

Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

У відповідності до постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

У зв`язку з цим, суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містилися відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір».

Відповідно до п.3.7 Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженою постановою Правління Національного банку України №22 від 21.04.2004 року, в платіжному дорученні реквізит «Призначення платежу» заповнюється платником так, щоб надати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу».

Таким чином, правильність оформлення платіжного документа і надання доказів зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України покладається на платника судового збору.

Платіжні документи повинні містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу) сплачується судовий збір.

У приєднаному до вищевказаної заяви про видачу судового наказу платіжному дорученні № 417 від 04 березня 2021 року про сплату судового збору у розмірі 227 грн. 00 коп., реквізит «Призначення платежу» не заповнено повністю, тобто не вказано прізвище, ім`я, по батькові боржника, щодо якого подається заява про видачу судового наказу», що унеможливить в подальшому ідентифікувати платіжний документ при зверненні до суду з позовом з тими ж вимогами, що й у наказному провадженні, в якому було відмовлено у видачі судового наказу.

Крім того, з метою забезпечення виконання вимог Закону України «Про судовий збір», між Державною судовою адміністрацією України та Державною казначейською службою України укладено 26 серпня 2015 року угоду, за якою оновлено програмне забезпечення автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3» та КП «ДСС», що забезпечило централізоване отримання виписок з Державної казначейської служби України з автоматичним приєднанням до них відомостей про сплату та зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України при реєстрації платіжного документа в суді.

З матеріалів справи вбачається, що заявником до заяви про видачу судового наказу, долучено копію платіжного доручення № 417 від 04 березня 2021 року, призначення платежу: *;101;33604652; Судовий збір за позовом КП БМР «Богуславтепловодопостачання» Богуславський районний суд Київської області.

Разом з тим, під час перевірки зарахування сплаченого платіжним дорученням № 417 від 04.03.2021 року про сплату судового збору на суму 227 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України, суддею виявлено, що вказане платіжне доручення приєднане до матеріалів справи № 358/235/21 (провадження №2-н/358/54/21) за заявою Комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславтепловодопостачання» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за спожиту теплову енергію. Судовий збір за вказаною заявою судом не повертався. Згідно ухвали суду від 14.04.2021 року у видачі судового наказу було відмовлено.

Тому, приєднання даного платіжного доручення про сплату судового збору, що було враховане по іншій справі, є порушенням положень Закону України «Про судовий збір» і дане платіжне доручення №417 від 04.03.2021 року не може бути враховано повторно до цивільної справи за №358/434/21, оскільки є вже використаним та приєднаним до справи за №358/235/21/, а відтак, вищевказане свідчить про несплату судового збору у необхідному розмірі по цивільній справі №358/434/21.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За таких обставин, враховуючи те, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

У відповідності до частини першої статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 163, 165 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Комунальному підприємству Богуславської міської ради «Богуславтепловодопостачання» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з передбачених підстав, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов