Справа № 162/84/21 Головуючий у 1 інстанції: Цибень О. В.
Провадження № 22-ц/802/743/21 Категорія: 39 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Любешівського районного суду Волинської області від 17 березня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_1 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 12.04.2007. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які надані йому для ознайомлення в письмовій формі. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не виконала умови договору належним чином і у неї станом на 30.11.2020 виникла заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 35165,46 гривень, з яких: 29166,78 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 5998,68 гривень - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а тому кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 29166,78 гривень та судові витрати у розмірі 2102,00 гривень.

Заочним рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 17 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу на зазначене рішення. Вважає, що рішення ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 12.04.2007 та виявила бажання оформити карту з кредитним лімітом 250,00 грн із базовою процентною ставкою 22,8% річних на залишок заборгованості. На підставі вказаної акети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, а також встановлено кредитний ліміт в розмірі 250,00 грн, який в подальшому було збільшено. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2., п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Дії з користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування. Відповідач після отримання картки здійснила дії щодо її активації, користувалася карткою та отримувала кредитні кошти. Крім того, відповідач звернулась до банку з метою перевипуску картки, що підтверджується довідкою та банківською випискою, які містяться в матеріалах справи. Кошти в необхідному розмірі відповідач не сплачувала, а тому виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту, тобто овердрафту. Овердрафт - це кортокостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Прострочене тіло кредиту - це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачем, але не погашено, або погашено частково. Надана банком виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів. Верховний Суд у справі № 356/1635/16-ц зазначив, що висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність факту отримання відповідачем платіжної картки із встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником кредитних коштів, а також про відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатись обгрунтованим, оскільки неможна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Суд першої інстанції безпідставно послався на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 в справі № 342/180/17-ц, оскільки в матеріалах наявні витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в редакції, що діяла на момент підписання заяви, копія наказу банку щодо затвердження Умов та Правил надання банківських послуг у редакції, що діяла на момент підписання заяви, договір містить узгоджену процентну ставку, а тому укладення договору відповідачем у відповідності до ст. 634 ЦК України шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку, є доведеним. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу в даній справі не подавався.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом встановлено, що згідно з заявою від 10.05.2007 клієнт ОСОБА_1 , раніше ідентифікована за рахунком/карткою № НОМЕР_1 , просить відкрити рахунок і надати перераховані нижче послуги: тип карти - НОМЕР_2 , валюта - гривня, тип кредитного ліміту - фінансовий, сума кредитного ліміту - 250,00 грн, базова процентна ставка - 22,8 річних, розмір комісії за кредитне обслуговування - 1% від суми заборгованості, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості (погашення заборгованості може здійснюватись як шляхом внесення коштів клієнтом на карту, так і списанням банком коштів з дебетної картки № НОМЕР_1 ). ОСОБА_1 своїм підписом в заяві підтвердила те, що вона ознайомилась та згідна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, а також те, що підписана нею заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

До позовної заяви додано копію Умов та правил надання банківських послуг, які не містять дати їх затвердження та введення в дію. Також до позовної заяви додано копію наказу шаблон № 906 С-169 від 23.08.2006 Про внесення змін в договірну базу по платіжним картам, договірну базу по споживчому кредитуванню і в депозитні договори (в частині погашення заборгованості за рахунок депозитів). Анкета-заява підписана ОСОБА_1 10 травня 2007 року.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку НОМЕР_3 - 12.04.2007. Зміна кредитного ліміту: 14.05.2007 - 250,00 грн; 03.06.2007 - 500,00 грн; 22.03.2008 - 1800,00 грн; 11.08.2008 - 4000,00 грн; 12.02.2009 - 3200,00 грн; 04.05.2012 - 8000,00 грн; 31.01.2017 - 9300,00 грн; 05.07.2019 - 0,00 грн.

В позовній заяві банк вказує, що щодо встановлення кредитного ліміту банк керувався п. 3.2, п. 3.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

В суд першої інстанції позивачем надано довідку про видані ОСОБА_1 кредитні картки відповідно до якої надано наступні кредитні картки: НОМЕР_3 - термін дії 03/15; НОМЕР_4 - термін дії 07/18; НОМЕР_5 - термін дії 08/22.

Банком у вигляді таблиць подано розрахунки заборгованості відповідача станом на 31 грудня 2015 року та станом на 30 листопада 2019 року. Згідно з розрахунком станом на 30 листопада 2019 року відповідач заборгував 35165,46 грн, у тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту - 29166,78 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 0,00 грн, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 5998,68 грн, заборгованість по пені - 0,00 грн, заборгованість по комісії - 0,00 грн.

Банк заявив до стягнення заборгованість за простроченим тілом кредиту 29166,78 грн.

Додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мав на увазі і розумів відповідач, підписуючи заяву, та відповідно, чи брав він на себе викладені у них зобов`язання, позивачем суду не надано.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, посилання позивача на те, що банк щодо встановлення кредитного ліміту керувався п. 3.2, п. 3.4 Умов та Правил надання банківських послуг, є безпідставним.

З наданого Банком розрахунку слідує, що визначаючи кредитну заборгованість, банк до тіла кредиту зарахував не тільки кошти, які фактично було отримані боржником, але і списані з ініціативи банку за рахунок кредитних коштів, зокрема відсотки за користування кредитним лімітом за ставкою 3,6% починаючи з 01.04.2015, страховий платіж за договором «Страхування кредитного ліміту», внаслідок чого Банк необґрунтовано збільшив заборгованість за тілом кредиту. Вказане підтверджується випискою по рахунку за період з 14.05.2007 по 23.10.2020.

Доказів, про те, що боржник оформив договір «Страхування кредитного ліміту», інформацію про його умови та правила надання, Банком суду не надано.

Беручи до уваги встановлені обставини у справі, аналізуючи законодавство, вимоги Банку не підлягають до задоволення.

Розрахунок заборгованості за договором, доданий до позовної заяви, не підтверджує обставин викладених у позовній заяві. Наданий банком розрахунок не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком.

В даній справі відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Позивач в апеляційній скарзі вказує, що кошти в необхідному розмірі відповідач не сплачувала, а тому виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту, тобто овердрафту. Овердрафт - це кортокостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною каткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Прострочене тіло кредиту - це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачем, але не погашено, або погашено частково.

На підставі викладеного, судом першої інстанції підставно встановлено, що з наданого Банком розрахунку та позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 користувалася коштами Банку, станом на 30.11.2020 кредитна заборгованість (поточне тіло кредиту) відсутня. Поняття «Прострочене тіло кредиту» у Умовах та правилах надання банківських послуг відсутнє, а тому не з`ясовується з наданих позивачем розрахунків заборгованості, яким чином було вирахувано заборгованість за простроченим тілом кредиту і чим саме вона відрізняється від заборгованості за тілом кредиту, яка дорівнює 0,00 гривень. Прострочена заборгованість за кредитом не є складовою тіла кредиту, фактично - це штрафна санкція, що застосовується Банком у випадку неповернення кредиту боржником у термін, визначений договором.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Любешівського районного суду Волинської області від 17 березня 2021 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді