справа № 932/4313/21
провадження №2-з/932/101/21
у х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Книшенко Едуарда Миколайовича (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ), про забезпечення позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни (адреса місцезнаходження: м.Дніпро, вул.Центральна, 6/9), Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Грушевського, 1Д), третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович (адреса місцезнаходження: м.Дніпро, вул.Сімферопольська, 21, прим.67, кім.402), про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

01.06.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., АТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М., про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2021 року суддя Кудрявцева Т.О. була визначена для розгляду цієї справи.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

04.06.2021 року представником позивача було надана заява про забезпечення вказаного позову шляхом зупинення стягнення на квартиру АДРЕСА_3 , належну ОСОБА_1 , на підставі виконавчого напису, вчиненого 19.07.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2145, на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Розглянувши заяву про забезпечення позову, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає наступне.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України, визначено види забезпечення позову, де у п. 6 ч. 1 вказаної статті зазначено про можливість забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Забезпеченням позову по суті є обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У рішенні Дейвіда Горнсбі (David Hornsby) та Ади Енн Горнсбі (Ada Ann Hornsby) проти Грецької Республіки, № 18357/91, § 40 від 19 березня 1997 року, у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece), Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на норми ЦПК України, особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 151 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У пункті 4 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, у разі якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Частиною 4 ст. 152 ЦПК України передбачено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно ч. 1, 6 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, в обгрунтування необхідності забезпечення позову позивач посилається на те, що постановою приватного виконавця Сивокозова О.М. «про арешт майна» від 11.05.2021 року по виконавчому провадженню №6537922 при примусовому виконанні виконавчого напису №2145 від 19.07.2019, що виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., звернено стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Відповідно до вказаного виконавчого напису приватним виконавцем здійснюється звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_3 шляхом продажу вищевказаної квартири з прилюдних торгів. На виконання мети виконавчого провадження 11.05.2021 року приватним виконавцем Сивокозовим О.М. в рамках провадження з примусового виконання спірного виконавчого напису було винесено постанову про арешт майна боржника, якою було накладено арешти на вищевказану квартиру; здійснено запит до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з метою встановлення осіб, які зареєстровані в квартирі, в тому числі неповнолітніх осіб; замовлено експертизу оцінки вартості квартири, тобто вчиняються всі необхідні дії для проведення продажу належної позивачу квартири.

Представник позивача в заяві також зазначає, що вказаний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Бондар І.М. з грубим порушенням вимог закону, фактично вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» забезпечені договором іпотеки, які є досі чинним, а тому застосування заходів забезпечення позову не призведе до спричинення шкоди АТ КБ «ПРИВАТБАНК». На переконання позивача банк незаконно отримав спірний виконавчий напис і відповідно приватним виконавцем безпідставно провадяться підготовчі дії для продажу майна, належного позивачу. Продаж квартири відбудеться в продовж найближчих двох-трьох місяців і до часу розгляду даної справи по суті приватним виконавцем вже буде здійснена реалізація вказаної квартири, тому для поновлення своїх прав, а саме для повернення відчуженої у виконавчому провадженні квартири позивач буде змушений звертатись до судових органів з окремим позовом, тому невжиття заходу забезпечення позову істотно ускладнить поновлення порушеного права позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 19.07.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за №2145, про звернення стягнення на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , - квартиру АДРЕСА_3 для задоволення вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення грошових коштів в сумі 4 381 932,88 грн. Позивач зазначає, що виконавчий напис вчинено незаконно, під час його складання у приватного нотаріуса не було підстав вважати, що наданий АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунок заборгованості за кредитним договором містить безспірну заборгованість. Встановивши, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» при поданні заяви про вчинення виконавчого напису ставив вимогу про стягнення коштів за кредитним договором № DNHLGB00000620 від 18.10.2006 року, трирічний строк з дня виникнення права вимоги за яким минув, нотаріус повинен був відмовити у вчиненні виконавчого напису. Для вчинення виконавчого напису банком замість засвідченої виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строку їх погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості було пред`явлено нотаріусу розрахунок заборгованості, складений банком на свій розсуд, який не містить інформації про номери рахунку боржника, по якому нібито було здійснено виписку.

Відповідно до матеріалів справи, постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. ВП № 65370922 від 11.05.2021 року при примусовому виконанні виконавчого напису № 2145, виданого 19.07.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та задоволення вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна шляхом їх перерахування на рахунок банку у загальному розмірі 4 381 932,88 грн., накладено арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_3 .

На виконання вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем Сивокозовим О.М. вчиняються дії для виконання вказаного виконавчого напису, а саме 11.05.2021 року за вих. 1924 здійснено запит до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з метою встановлення осіб, які зареєстровані в квартирі, в тому числі неповнолітніх осіб, замовлено експертизу оцінки вартості квартири.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, зважаючи на те, що позивачем оспорюється в судовому порядку вказаний виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого було відкрито зазначене виконавче провадження, приймаючи до уваги той факт, що постанова приватного виконавця про арешт майна боржника за вказаним виконавчим написом направлена для виконання і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову, а також відповідність забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису, який просить застосувати позивач, заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку про наявність підстав для зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 2145, виданого 19.07.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

Відтак, забезпечення позову у спосіб, зазначений позивачем, до ухвалення рішення у справі та набрання ним законної сили не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу чи іншим заінтересованим особам.

Зазначені заходи забезпечення позову необхідно вжити до вирішення даного спору по суті.

Суд вважає, що саме такий вид забезпечення є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 157 ЦПК України, примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 157 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Книшенко Едуарда Миколайовича про забезпечення позову ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Зупинити стягнення приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем на підставі виконавчого напису № 2145, вчиненого 19.07.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Зазначені заходи забезпечення позову вжити до вирішення даного спору по суті.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити для виконання приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозову О.М. та до відома позивачу, АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Суддя Т.О. Кудрявцева