Провадження № 4-с/752/203/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року місто Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кахно І. А.,

за участю секретаря Чабанюк І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без повідомлення учасників справи заяву обслуговуючого кооперативу «Єнісейська садиба-1» про забезпечення позову у цивільній справі за скаргою обслуговуючого кооперативу «Єнісейська садиба-1» на постанову приватного виконавця про опис та арешт майна та його дії з передачі майна на реалізацію, стягувач - ОСОБА_1 , приватний виконавець - Ляпін Дмитро Валентинович,

в с т а н о в и в:

У провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа № 760/18158/19 за скаргою обслуговуючого кооперативу «Єнісейська садиба-1» (далі - ОК «Єнісейська садиба-1») на постанову приватного виконавця про опис та арешт майна та його дії з передачі майна на реалізацію, стягувач - ОСОБА_1 , приватний виконавець - Ляпін Д. В.

У прохальній частині скарги, заявник просив вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна «Об`єкт незавершеного будівництва у вигляді 24-поверхової споруди, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 », відомості по якому розміщені на веб-сторінці ДП «СЕТАМ» (номер лоту: 80841), а також заборони приватному виконавцю Ляпіну Д. В. (01001, м. Київ, вул. Грушевського Михайла, 10, цокольний поверх) та ДП «СЕТАМ» (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6) вживати будь-які дії з реалізації вказаного майна та проведення електронних торгів.

Не вжиття заходів забезпечення позову, на думку заявника, приведе до порушення прав та законних інтересів заявника, оскільки ДП «СЕТАМ» матиме право на проведення прилюдних торгів - продаж спірного майна, що в подальшому призведе до реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за переможцем торгів, а власник вимушений буде звертатися до суду за захистом своїх прав з позовом про витребування майна із володіння переможця торгів, який в силу приписів статті 388 ЦК України буде добросовісним набувачем.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з таких підстав.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

У статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Відповідно до статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Разом із тим, згідно зі статтею 14 Конституції України та статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Отже, положення статей 149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 447-451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Cуд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів таких як забезпечення скарги на дії, рішення виконавця шляхом зупинення реалізації майна, оскільки згідно з положеннями норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції виконавця.

У ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 752/26606/18.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що заявлені ОК «Єнісейська садиба-1» заходи не можуть бути застосовані під час оскарження дій приватного виконавця, оскільки суд не має правових підстав для задоволення заяви ОК «Єнісейська садиба-1» про забезпечення скарги, використовуючи інститут цивільного процесуального права - забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви обслуговуючого кооперативу «Єнісейська садиба-1» про забезпечення позову у цивільній справі за скаргою обслуговуючого кооперативу «Єнісейська садиба-1» на постанову приватного виконавця про опис та арешт майна та його дії з передачі майна на реалізацію, стягувач - ОСОБА_1 , приватний виконавець - Ляпін Дмитро Валентинович.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 17 червня 2021 року.

Суддя І. А. Кахно