Справа № 286/1226/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Словечанської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога» розміром 1,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 4506 грн., що належала ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0270972, який був виписаний на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації №391 від 17.11.1997, мотивуючи тим, що він прийняв спадщину після смерті батька, так як на день його смерті був неповнолітнім. Однак, в оформленні права на спадщину на зазначену земельну частку (пай) йому було відмовлено по причині не пред`явлення ним правовстановлюючого документа на неї, а надання лише відповіді відділу Держгеокадастру, з якої вбачається, що сертифікат був виписаний на ім`я померлого батька, а державний акт взамін сертифіката не друкувався, не реєструвався та не видавася.

В судове засідання позивач не з`явився, але в своїй позовній заяві просить справу слухати у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надали клопотання, в якому просять справу слухати у їх відсутність. Щодо задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно ж п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до пункту 3.5.Листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного Листа ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Копія Державного акту на право колективної власності на землю серії ЖТ № від 07.05.1996 свідчить, що КСП «Перемога» с. Черевки Овруцького району Житомирської області передано у колективну власність 1077,5 гектарів землі. Землю передано у колективну власність для сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Овруцької районної ради народних депутатів від 25.04.1996.

Список громадян - членів КСП, сільськогосподарського кооперативу або товариства (а. с.9), в свою чергу, свідчить, що до списку членів КСП «Перемога» входить під №72 ОСОБА_2 .

З листа відділу в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №Р-52/0-0.29-59/138-21 від 16.03.2021 вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0270972 був виписаний на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення Овруцької райдержадміністрації від 17.11.1997 №391, згідно якого останньому належить право на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності КСП «Перемога» розміром 1,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки становила 4506 грн..

Поряд з цим, зазначено, що згідно книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Черевківської сільської ради, державні акти на право власності на земельну ділянку взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0270972 КСП «Перемога» Черевківської сільської ради Овруцького району Житомирської області, який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не друкувалися, не реєструвалися та не видавалися. За таких обставин, ОСОБА_2 при житті набув право власності на земельну частку (пай).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30.11.1996.

На день смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належну йому земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога», розміром 1,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 4506 грн., що належала йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0270972, що підтверджується листом відділу в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №Р-52/0-0.29-59/138-21 від 16.03.2021.

Відповідно до ч.5 розділу «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до повідомлення Овруцької ДНК №801/01-16 від 19.04.2021спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися.

Копія довідки Словечанської сільської ради №252 від 12.03.2021 свідчить, що ОСОБА_2 до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав та був зареєстрований в с. Черевки Овруцького району Житомирської області. Відповідно до набрання чинності ЦК України (2004 року), спадщина не була прийнята ніким із спадкоємців відповідно до положень діючого на момент смерті ЦК України (1963 року).

Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Згідно з ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Позивач є сином спадкодавця та спадкоємцем за законом 1-ї черги. На час смерті матері він був малолітнім, а тому є таким, що прийняв спадщину. Крім позивача, інших спадкоємців немає. Однак, в нотаріальній конторі, куди він звернувся за оформленням права на спадщину на зазначену земельну частку (пай), йому було відмовлено по причині не пред`явлення ним правовстановлюючого документа на неї, а надання лише відповіді відділу Держгеокадастру, з якої вбачається, що сертифікат був виписаний на ім`я померлого батька, а державний акт взамін сертифіката не друкувався, не реєструвався та не видавався.

Зазначені обставини підтверджуються копіями: свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01.12.1979, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №706/02-31 від 01.04.2021 та повідомленням Овруцької ДНК №801/01-16 від 19.04.2021.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника ( спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому слід визнати за позивачем право власності на спадкову земельну частку (пай).

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. в дохід держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 200, 206, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), який проживає в с. Черевки Овруцького району Житомирської області, право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога» розміром 1,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 4506 грн., що належала ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0270972, який був виписаний на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації №391 від 17.11.1997.

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець