Справа № 638/9352/20
Провадження № 2/638/1896/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Рижикової В.Г.,

за участю представника відповідача Шевченко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Скворцова А.Ю. звернулася до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, в якому просить зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Хрустальний Луганської області, неотримані за життя страхові виплати за період з 01 травня 2014 року по 30 вересня 2017 року з урахуванням коригуючого коефіцієнту.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перемістилася з тимчасово окупованої території до міста Сєвєродонецьк Луганської області. Її чоловік ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Красний Луч Луганської області. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.04.2020 року встановлено факт її перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2 . Згідно відповіді Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 23.04.2020 року на адвокатський запис, 19.12.2014 року ОСОБА_2 звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Балаклійському районі Харківської області як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та проведення антитерористичної операції із заявою щодо продовження раніше призначених страхових виплат. З грудня 2014 року ВВД у Балаклійському районі продовжено раніше призначені страхові виплати ОСОБА_2 на строк дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. У січні 2015 року ОСОБА_2 проведений перерахунок страхових виплат з 01.03.2014 року, залишок суми складає 439,75 грн. Після закінчення строку дії довідки ОСОБА_2 не звертався, нову довідку з продовженим терміном дії не надавав, а тому щомісячні страхові виплати не нараховувалися та не виплачувалися. З даним висновком позивач не погоджується, оскільки спадкодавець ОСОБА_2 мав право на нарахування та виплату страхових виплат незалежно від звернення до робочих груп Фонду на підконтрольній Україні території, а тому спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до положень ст.1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом.

Представник позивача ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову ОСОБА_1 , просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на їх необґрунтованість з урахуванням наступного. 19.12.2014 року ОСОБА_2 звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Балаклійському районі Харківської області як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та проведення антитерористичної операції з заявою щодо продовження раніше призначених страхових виплат. З грудня 2014 року ВВД у Балаклійському районі продовжено раніше призначені страхові виплати ОСОБА_2 01.07.2015 року щомісячні страхові виплати ОСОБА_2 не нараховувалися у зв`язку із закінченням дії довідки від 19.12.2014 року, з цього моменту правові відносини між ОСОБА_2 та відповідачем припинилися. Вважає, що правові відносини між позивачем та відповідачем виникли у період з 19.12.2014 року по 01.07.2015 року, звертатися до органів Фонду з проханням про поновлення виплат мав право лише ОСОБА_2 , однак зазначеним правом за життя не скористався. Балаклійським відділенням нараховано, але не виплачено доплату по перерахунку страхової виплати в сумі 439,75 грн.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 19 травня 1978 року.

Згідно довідки від 28.08.2019 року № 919- ОСОБА_1 взята на облік внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання у АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.04.2020 року встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 до 17 вересня 2019 року.

19.12.2014 року ОСОБА_2 звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Балаклійському районі Харківської області як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та проведення антитерористичної операції із заявою щодо продовження раніше призначених страхових виплат (довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 19.12.2014 року, строк дії 6 місяців).

З грудня 2014 року ВВД у Балаклійському районі продовжено раніше призначені страхові виплати ОСОБА_2 на строк дії його довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

У січні 2015 року на підставі постанови правління фонду № 19 від 11.12.2014 року ОСОБА_2 проведений перерахунок страхових виплат з 01.03.2014 року, залишок несплаченої щомісячної страхової виплати складає 439,75 грн.

Згідно свідоцтва про спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Сабіна Л.В.. реєстровий № 754 від 27.07.2018 року, спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 , спадщина складається в тому числі з несплаченої щомісячної страхової виплати на медичну та соціальну допомогу у Фонді соціального страхування України управління виконавчої дирекції фонду у Харківській області в загальній сумі 12128,35 грн.

Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке отримала позивачка в судовому порядку не оскаржено.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Таким чином, аналіз статей 1218, 1227 ЦК України свідчить, що суми соціальних виплат нараховані, але неотриманої входить до складу спадщини.

Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц та від 04 вересня 2019 року у справі № 750/7865/18.

Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який з 01 січня 2015 року діє у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VІІ та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 21 Закону України № 1105-ХІV (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Статтею 40 вказаного Закону (в редакції до 01 січня 2015 року) передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. На час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було.

У статті 38 Закону № 1105-ХІV (у редакції, чинній на час припинення страхових виплат) передбачено випадки припинення страхових виплат і надання соціальних послуг: на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно пункту 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105-ХІV (у редакції від 28 грудня 2014 року № 77-VІІІ) Кабінет Міністрів України визначає особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення АТО або зони надзвичайної ситуації).

Визначення того, хто є внутрішньо переміщеними особами надано у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VІІ; у редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Водночас частиною першою статті 3 вказаного Закону встановлено, що громадянин України за обставин, визначених у статті 1 цього Закону, має право на захист від примусового внутрішнього переміщення або примусового повернення на покинуте місце проживання, що враховується судом.

До жодного з указаних законів не внесено такої підстави для припинення соціальних виплат, як закінчення строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Постановами Кабінету Міністрів України № 531, 637 та 595 встановлено спеціальний порядок здійснення страхових виплат для осіб, які тимчасово переселилися з району проведення АТО, тобто особливості виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам.

Про необхідність соціального захисту осіб, які перебувають на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях ідеться і в Законі України від 18 січня 2018 року № 2268-VІІІ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» (далі - Закон № 2268-VІІІ).

У статті 2 цього Закону передбачено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Вказану правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18).

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави зробити висновок, що сплив строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи, не є підставою для невиплати страхових платежів, оскільки таке право закріплене за особою положеннями Закону № 1105-ХІV (з 01 січня 2015 року в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VІІ), і може бути обмежене лише введенням воєнного чи надзвичайного стану на окремій території чи на всій території України.

Вищевикладені положення законодавства свідчать про те, що спадкодавець ОСОБА_2 мав право на нарахування та виплату страхових виплат незалежно від закінчення строку дії довідки, а тому спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом.

Разом з тим, суд залишає без задоволення вимогу позивача про виплату страхових виплав з урахуванням коригуючого коефіцієнту через необґрунтованість та недоведеність належними доказами застосування такого коефіцієнту.

Керуючись ст.ст.2,3,76-81,141,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса тимчасової реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (, адреса: м. Харків, м-н. Конституції, 1, Палац Праці, 3 під., 4 пов.), про зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Хрустальний Луганської області, неотримані за життя страхові виплати за період з 01 травня 2014 року по 30 вересня 2017 року.

Стягнути із Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору 840,80 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий