Справа № 450/2879/15-ц Провадження № 2/450/199/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про (предмет позову):

стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) 211 276, 63 грн. (в тому числі 208 890 грн. - основний борг, 2 371, 34 грн. - 3 % річних)

cтягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2112,77 грн.,

підстава позову (позиція позивача): 31.03.2015 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав 9 000 доларів США. Дата повернення позики обумовлювалась 31.06.2015 року. У вказаний термін борг повернуто не було. На вимоги позивача повернути суму боргу відповідач відмовляється від повернення. Зазначає, що у відповідача перед нею виникла заборгованість у розмірі 211 276,63 грн., яка складається з 208 890 грн. - основний борг та 3 % річних у розмірі 2 3741,34 грн. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити.

позиція відповідача: представник відповідача - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. У запереченнях на позовну заяву відповідач зазначив, що факту передачі грошей не було, як і не було укладено між сторонами договору позики. Проте, оскільки вказані кошти відповідач не отримував. До того ж зазначений документ взагалі не можна вважати борговою розпискою в рамках договору позики, оскільки відсутня сама назва документу, мета позики, місце та свідки, при яких могли бути передані згадувані кошти. Також варто відмітити, що відповідачем так і не було підписано вказаний документ. Відповідач зазначає, що позивач не надає будь-якого документу, який би підтверджував передання ним відповідачу грошей, а також жодним чином не доводить, що зазначена у вище згадуваному і сума грошей є позикою, тому відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача повернути позивачу зазначену у позовній заяві суму грошей.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

19.11.2015 року ухвала про відкриття провадження у справі; 08.12.2016 року заперечення відповідача на позовну заяву; 13.04.2018 року клопотання представника позивача про долучення документів до матеріалів справи; 10.06.2019 року заява представника позивача ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи; 26.06.2019 року заява представника відповідача ОСОБА_4 про надання матеріалів справи для ознайомлення; 25.11.2019 року заява представника відповідача ОСОБА_4 про надання матеріалів справи для ознайомлення; 21.01.2020 року заява відповідача про проведення експертизи; 24.07.2020 року пояснення відповідача по справі; 07.12.2020 року заява представника відповідача ОСОБА_4 про надання матеріалів справи для ознайомлення; 01.03.2021 року заява представника відповідача ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Судом встановлено, що 31.03.2015 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 9 000 доларів США, терміном до 31.06.2015 року.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином відповідач склав розписку 31.03.2015 року про те, що він отримав від позивача 9 000 доларів США.

З наведених положень випливає висновок про те, що договір позики укладений між сторонами був належним чином, з дотриманням форми встановленої для цього договору.

Так в ч. 2 ст. 1047 ЦК України вказано, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 3 ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого зобов`язання.

Встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання перед позивачем щодо повернення коштів отриманих за договором позики від 31.03.2015 року в повному обсязі, про що свідчить наявність у позивача оригіналу боргового документа - розписки відповідача від 31.03.2015 року.

Отже, відповідач прийнявши на себе зобов`язання повернути позивачу 9 000 доларів США, зобов`язаний був виконати відповідне зобов`язання в порядку та у строк, що вказаний в розписці до 31.06.2015 року.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.07.2017 року (а.с. 55) за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Львівського НДІСЕ. В подальшому, на адресу суду надійшло клопотання експерта щодо надання необхідних документів та погодження умов для проведення судово-почеркознавчої експертизи, надано строк та рахунок про оплату судової експертизи в сумі 7150 грн., однак відповідачем витрати за проведення судової експертизи не було сплачено, додаткові матеріали не надано, тому судову почеркознавчу експертизу не було проведено з причин незалежних від суду.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.01.2020 року (а.с. 106) за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Львівського НДІСЕ. В подальшому, на адресу суду надійшло клопотання експерта щодо надання необхідних матеріалів та погодження умов для проведення судово-почеркознавчої експертизи, надано строк та рахунок про оплату судової експертизи в сумі 9806,40 грн., однак відповідачем витрати за проведення судової експертизи не було сплачено, додаткові матеріали не надано, тому судову почеркознавчу експертизу не було проведено з причин незалежних від суду.

Згідно ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №723/304/16-ц (провадження №14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».

Матеріали справи не місять доказів на підтвердження того, що відповідач написав розписку під тиском чи не розуміючи значення своїх дій. Зважаючи на передбачену чинним законодавством презумпцію правомірності правочину, заперечуючи передачу йому грошових коштів за договором позики, не був позбавлений можливості оспорювати чинність такого правочину шляхом пред`явлення відповідного позову, однак таким правом не скористався. Крім того, відповідач не звертався до позивача з вимогою про повернення йому боргової розписки, з підстав не отримання вказаних у розписці грошових коштів. Також договір позики від 31.03.2015 не визнаний недійсним у встановленому законом порядку.

Суд також звертає увагу на те, що судова почеркознавча експертиза призначалася два рази ухвалою суду за клопотання представника відповідача і не була виконана у зв`язку з відсутністю оплати вартості проведення експертизи відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Розрахунок 3% річних:

207 540 грн. (сума заборгованості)/ 100х 3/365днів = 17,17 грн. (3% річних за 1 день) х 139 (кількість днів прострочення) = 2 371, 34 грн.

У відповідності до розрахунку, наданого позивачем, 3% річних за період з 01.07.2015 року по 16.11.2015 року (139 днів) становлять 2 371,34 грн.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, аналогічне визначення міститься також в ст. 81 ЦПК України.

Статтею13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики відповідачем суду не представлено.

Отже, зважаючи на те, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики за несвоєчасне виконання зобов`язання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) 211 276, 63 грн. (в тому числі 208 890 грн. - основний борг, 2 371, 34 грн. - 3 % річних)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2112,77 грн. (дві тисячі сто дванадцять грн. 77 коп.) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 01.07.2021 року.

Учасники справи: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 .

СуддяЄ. О. Данилів