Дата документу 24.05.2021
Справа № 937/8194/20
Провадження № 2-о/937/20/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

25 травня 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Горбачової Ю.В.,

з секретарем с/з Мазуріною О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Мелітопольський міський відділ Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту постійного проживання на території України для набуття громадянства України,

за участю: заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав на території України до набрання вироком Мелітопольського районного народного суду Запорізької області від 19.03.1990 року законної сили 19.04.1990 року.

Заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що він втратив паспорт СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 , виданого 01.04.1983 року Мелітопольським РВВС Запорізької області та своєчасно не оформив паспорта громадянина України. 27.02.2020 року він звернувся Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області, щодо оформлення паспорта громадянина України, замість втраченого паспорта колишнього СРСР. Однак, йому було відмовлено стосовно оформлення паспорта громадянина України, оскільки в результаті здійснення визначених законодавством заходів, перевірок за базами даних Реєстру, наявними державними та єдиними реєстрами, іншими інформаційними базами, що перебувають у власності держави, підприємств, установ та організацій, його особа була ідентифікована, але не встановлено належність до громадянства України. У зв`язку з чим, він змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.

Ухвалою суду від 09.11.2020 року за заявою відкрито провадження та призначено до судового розгляду.

Неодноразово розгляд справи відкладався з різних причин.

Заявник в судовому засіданні уточнив заявлені вимоги та просив встановити факт його постійного проживання на території України (на той час територія УСРС) на час вступу в законну силу вироку суду по справі № 1-48/90 від 19 березня 1990 року у зв`язку з тим, що станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року він перебував в місцях позбавлення волі на території України.

В судовому засіданні заявник наполягав на задоволенні заявлених уточнених вимог посилаючись на підстави викладені в позовній заяві. Також заявник в судовому засіданні пояснив, що він втратив паспорт СРСР зразка 1974 року та своєчасно не оформив паспорта громадянина України.

Представник заінтересованої особи Мелітопольського міського відділу управління державної міграційної служби України в Запорізькій області Капканець В.О. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення уточнених вимог заявника, щодо постійного його проживання на території України на час набрання законної сили вироком суду, яким його було засуджено до позбавлення волі.

Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши представлені докази, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження № 23 від 06.09.1955 року, що підтверджується листом в.о. начальника Мелітопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 1804/21.24/137 від 27.10.2020 року (а.с.5).

Заявник ОСОБА_1 втратив паспорт СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 , виданого 01.04.1983 року Мелітопольським РВВС Запорізької області та своєчасно не оформив паспорта громадянина України.

На звернення заявника до Мелітопольський міський відділ Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області щодо оформлення паспорта громадянина України (ID-картки) замість втраченого паспорта колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 , виданого 01.04.1983 року Мелітопольським РВВС Запорізької області, ОСОБА_1 було відмовлено стосовно оформлення паспорта громадянина України, оскільки в результаті здійснення визначених законодавством заходів, перевірок за базами даних Реєстру, наявними державними та єдиними реєстрами, іншими інформаційними базами, що перебувають у власності держави, підприємств, установ та організацій, його особа була ідентифікована, але не встановлено належність до громадянства України (а.с.6).

Вироком Мелітопольського районного народного суду Запорізької області від 19 березня 1990 року по справі № 1-48/90 ОСОБА_1 був засуджений за ч.3 ст. 117, ст. 17 КК УРСР до 7 років позбавлення волі у виправній колонії сурового режиму, строк покарання рахувати з 23 грудня 1989 року. Вирок набрав законної сили 19 квітня 1990 року. (а.с.19-25).

Згідно довідки виконавчого комітету Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 2690 від 09.10.2020 року та копії домової книги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований станом на 1990 рік за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26).

Відповідно до копії заяви про видачу паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Федорівка Мелітопольського району Запорізької області, отримав паспорт СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 , виданого 01.04.1983 року Мелітопольським РВВС Запорізької області.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Згідно до розділу 2 п. 13 п.п. «в» «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006)» для встановлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року відбувала покарання у місцях позбавлення волі на території України та перебувала у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживала відповідно на території УРСР або на території України, подає такі документи: документ, що підтверджує факт постійного проживання особи відповідно на території УРСР або на території України на момент набрання вироком суду законної сили.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що на час набрання законної сили вироком Мелітопольського районного народного суду Запорізької області від 19 березня 1990 року по справі № 1-48/90, яким ОСОБА_1 був засуджений та на підставі якого відбував покарання у вигляді позбавлення волі, він постійно проживав на території Української Радянської Соціалістичної Республіки (нині територія України).

Також в судовому засіданні було встановлено, що заявник на підставі вищевказаного вироку відбував покарання у вигляді позбавлення волі у період з 19 квітня 1990 року по 23 грудня 1996 року у Єнакіївській ВК Донецької області, що підтверджується довідкою про судимості ОСОБА_1 , наданою суду представником заінтересованої особи.

Таким чином вбачається, що на час набуття Україною незалежності, а саме станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року заявник ОСОБА_1 перебував в місцях позбавлення волі на території України та перебував у громадянстві колишнього СРСР.

Рішення суду про встановлення факту постійного проживання заявника на території України йому необхідно для набуття громадянства України та отримання паспорту громадянина України в Мелітопольському міському відділі управління Державної міграційної служби в Запорізькій області.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, які передбачені ч. 1 ст. 315 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В позасудовому порядку вирішити вказаний спір не можливо, оскільки для отримання громадянства України та паспорту громадянина України, заявнику необхідно встановити той факт, що він постійно проживав на території Української Радянської Соціалістичної Республіки (нині територія України) на день набрання законної сили вироком Мелітопольського районного народного суду Запорізької області від 19 березня 1990 року по справі № 1-48/90 та станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року перебував в місцях позбавлення волі на території України.

Таким чином, в ході розгляду справи суду надано достатньо доказів, які підтверджують вимоги заявника, а тому вони підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 80, 293, 315, 316, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Мелітопольський міський відділ Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту постійного проживання на території України для набуття громадянства України задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Федорівка Мелітопольського району Запорізької області, постійно проживав на території Української Радянської Соціалістичної Республіки (нині територія України) на день набрання законної сили вироком Мелітопольського районного народного суду Запорізької області від 19 березня 1990 року по справі № 1-48/90 та станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року перебував в місцях позбавлення волі на території України.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складено 03 червня 2021 року.

СУДДЯ: Ю.В. Горбачова