Справа № 727/3351/21 Провадження № 2/727/1281/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді - Яреми Л.В.

при секретарі Філатовій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відповідача Територіальної громади м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її близька подруга ОСОБА_2 . Вказує, що систематично їй допомагала, підтримувала, в тому числі і матеріально, після смерті організувала похорон. Тривалий час були ключі від її квартири, вона могла навідати подругу в будь-який момент.

Зазначає, що ОСОБА_2 заповіла їй все майно, що буде належати їй на момент смерті, в тому числі і квартиру АДРЕСА_1 .

Коли звернулась до нотаріуса, то їй було повідомлено, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті подруги, оскільки нею не було подано заяви про прийняття спадщини в строк, передбачений ст.1270 ЦК України.

Вважає, строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущеним з поважних причин, в зв`язку із тим, що їй не було відомо про наявність заповіту на її користь, а тому просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, тривалістю в один місяць.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, судове засідання просила провести у її відсутність.

Представник Територіальної громади м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вирішення питання щодо даного позову залишив на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, за актовим записом №1945 від 12.09.2020 року (а.с. 6).

З витягу про державну реєстрацію прав №31970900 слідує, що квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 (а.с.11).

Як вбачається з копії заповіту від 09 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Куніциною І.Є. за реєстровим №8085 ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 усе майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що за законом вона бути мати право (а.с.7).

Судом встановлено, що у шестимісячний строк після відкриття спадщини позивачка ОСОБА_1 не звернулась до нотаріуса, оскільки їй не було відомо про наявність складеного заповіту, відповідно до якого спадкодавець все своє майно заповіла їй.

Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Куніциною І.Є. роз`яснено ОСОБА_1 , що вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини і їй необхідно звернутися до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини або встановлення факту прийняття спадщини (а.с.12) .

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

За загальним правилом, визначеним частиною першою статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної норми, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має ураховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», - вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Верховний Суд України у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, виклав правовий висновок, згідно з яким право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживає зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічний за змістом правовий висновок, викладено Верховним Судом України у постанові від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12.

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 61-195св21.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

А тому враховуючи, що позивачці не було відомо про заповіт, суд вважає, що вона з поважних причин не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тим самим пропустивши строк для її прийняття.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц (провадження № 61-26164св18).

Ураховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини та наявність підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 терміном в один місяць.

У зв`язку з наведеними обставинами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та ст. ст. 15, 16, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. ст.ст. 1, 2,4, 5, 11, 76-80, 81, 89,141, 241, 247, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю в один місяць, з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Територіальна громада м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради, місцезнаходження: м. Чернівці, площа Центральна, 1.

Суддя Л.В.Ярема