_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/155/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Державний нотаріус Другої київської державної нотаріальної контори Сташук Ю.С., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2021 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт, що померла « ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є рідною сестрою ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Встановити факт, що померла « ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є рідною тіткою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_7 , після її смерті відкрилась спадщина на майно, що складається з квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник, як племінник померлої звернувся до другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийнятгя спадщини, однак 25.09.2020 року постановою нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через розбіжності в поданих документах, що унеможливлює належним чином встановити факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем. Зазначені обставини не дають заявнику можливості вступити у права спадкоємця.

Ухвалою судді від 02.04.2021 року відкрито провадження у справі.

В ході судового засідання, яке відбулось 18.05.2021 року, до початку розгляду справи по суті, представник заявника звернулась з клопотанням, в якому просила витребувати з Другої Київської державної нотаріальної контори нотаріальну справу, заведену після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Ухвалою суду від 18.05.2021 року вказане клопотання було задоволено.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній.

Заінтересована особа Державний нотаріус Другої київської державної нотаріальної контори Сташук Ю.С. у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечувала.

Заінтересована особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечувала.

Заінтересовані особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не з`явились, про час та дату його проведення повідомлялись належним чином, про причини їх неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 293, п. 1) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема і про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , (російською мовою) « ОСОБА_9 » уклала шлюб з « ОСОБА_10 », та взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_11 ».

З копії свідоцтва про народження заявника, серії НОМЕР_2 , вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 народився (російською мовою) « ОСОБА_12 », де батьками вказані (російською мовою) « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_13 ».

З копії свідоцтва про народження матері заявника вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_8 народилась (російською мовою) « ОСОБА_9 », де її батьками вказані (російською мовою) « ОСОБА_14 » та « ОСОБА_15 ».

З архівної довідки від 26.03.2020 року № С-20/05-08, виданої Черкаською обласною державною адміністрацією, відповідно до книги реєстрації актів про народження відділу ЗАГС, вбачається, що ОСОБА_16 народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 в с. Помийник, Маньківського району, Київської області (нині с. Вікторівка, Маньківського району, Черкаської області). Батько вказаний: ОСОБА_14 , мати: ОСОБА_15 .

ІНФОРМАЦІЯ_10 померла ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась в с. Вікторівка, Маньківського району, Черкаської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та була заведена спадкова справа № 120/2020.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Статтями 1261-1265 ЦК України визначені черги спадкоємців за законом: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Четверта черга спадкоємців за законом. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї . Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини

Протягом встановленого законом строку із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Другої київської державної нотаріальної контори, звернулись заявник ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , в результаті чого була заведена спадкова справа № 120/2020.

Проте, постановою державного нотаріуса Другої Київської державної нотаріальної контори від 25.09.2020 заявникові було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлої ОСОБА_7 , у зв`язку з тим, що в копії актового запису про народження спадкодавця вказано ім`я дане їй при народженні « ОСОБА_17 », а в графі мати записано « ОСОБА_18 », й свідоцтві про смерть її ім`я записане як « ОСОБА_19 », в копії актового запису про народження сиадкодавиці ім`я батька зазначено « ОСОБА_20 », з однією літ. «в», а в свідоцтві про смерть її по батькові вказано « ОСОБА_21 ». В свідоцтві про смерть ОСОБА_8 - сестри спадкодавиці та матері спадкоємця ОСОБА_1 по-батькові зазначено як « ОСОБА_22 » з однією літ. «в», в графі мати записано « ОСОБА_23 ».

Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується факт родинних відносин між матірью заявника ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та її сестрою, ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , при цьому розбіжність в написанні по батькові їх матері та батька, а також імені спадкодавиці виникла у зв`язку з їх помилковим невірним перекладом з російської мови на українську та діалектом.

Вирішуючи питання по суті, суд також бере до уваги рішення Обухівського районного суду Київської області від 18.03.2021 року, яким встановлено, що ОСОБА_7 є рідною сестрою ОСОБА_24 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 та рідною тіткою ОСОБА_4 , а також підтвердження у судовому засіданні обставин справи ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня і 995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Ст. 3 СК України передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок)

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них.

Згідно ч.1. ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України, визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до положень ст.ст.76, 77, 78,80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, з урахуванням вказаного суд вважає доведеним вимоги заяви в повному обсязі.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що про задоволення заяви в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 12, 81, 263- 265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Державний нотаріус Другої київської державної нотаріальної контори Сташук Ю.С., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про встановлення факту родинних відносин - задовольнити

Встановити факт, що померла « ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є рідною сестрою ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та рідною тіткою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.