РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2021р. Херсонський міський суд Херсонської області

у складі: головуючої судді Зуб І.Ю.,

при секретарі Щербань А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

встановив:

.

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до відповідача з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги обґрунтував тим, що згідно статті 33 Закону України «Про іпотеку», оскільки боржник не виконує належним чином свої зобов`язання за договором кредитом, мається заборгованість за кредитом у розмірі 693031,11 грн., за відсотками 1209974,59 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом становить 30429,22 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 86407,64 грн., разом 2019842,56 грн., іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву щодо правильного викладення позовних вимог, просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на нежитлові будівлі, що складаються з адмінбудівлі (літ. В), загальною площею 63,9 кв.м., фасовочного цеху (літ. Г) загальною площею 388,9 кв.м., гаражу (літ. Д) загальною площею 66,3 кв.м., складу (літ. Е) загальною площею 17,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 12.2-158 від 01.11.2007 року на користь ПАТ «Укрсоцбанк», шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом. Стягнути з відповідача та третьої особи понесені судові витрати.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.08.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2019 року обрано новий склад суду.

14.02.2019 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2020 року обрано новий склад суду.

15.05.2020 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання.

19.06.2020 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області замінено ПАТ «Укрсоцбанк» на правонаступника АТ «Альфа-банк».

Представник відповідача та третьої особи адвокат Долгополов О.В. подав відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову та застосувати строк позовної давності, який настав після 10.08.2015 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2020 року витребувано докази у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивач в судовому засідання просив позовні вимоги задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Щодо строку позовної давності, зазначив, що він не сплив, оскільки боржник проводив платежі у 2015 році за договором кредиту.

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні, просив відмовити в задоволенні позову, підтримав обставини, зазначені у відзиві.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Разом з тим, відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 01.11.2007 року між Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання кредиту №12.2-158, за умовами якого, кредитор надає позичальнику грошові кошти у сумі 700000,00 грн. зі сплатою 15% річних в розмірі та порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, які міститься в Додатку 1 до договору. Додаток 2 до договору містить графік погашення кредиту. Кінцевий термін погашення заборгованості 31.10.2017 року.

28.11.2008 року між сторонами кредитного договору, укладено додаткову угоду № 1, якою внесені зміни до Додатку 1.

30.09.2010 року укладено додаткову угоду № 2 до договору кредиту № 12.2-158, якою підтверджено залишок заборгованості, змінено проценту ставку до 19,48 % річних, встановлено новий кінцевий термін повернення - 31.10.2022 року, встановлено повернення кредиту рівними частинами.

01.10.2014 року укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору № 12.2-158. 02.10.2014 року додаткову угоду № 4.

В рахунок забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 12.2-158, між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 01.11.2007 року укладено іпотечний договір №02-23-12.2-157-051/056-12.2-157-1719, за яким передано в іпотеку нежитлові будівлі, що складаються з адмінбудівлі (літ. В), загальною площею 63,9 кв.м., фасовочного цеху (літ. Г) загальною площею 388,9 кв.м., гаражу (літ. Д) загальною площею 66,3 кв.м., складу (літ. Е) загальною площею 17,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 .

Вимога про усунення порушень, вимога про добровільне виселення відповідачу та третій особі від 16.07.2018 року направлена 17.07.2018 року, що вбачається з квитанції та реєстру відправки кореспонденції за допомогою «Укрпошти».

Відповідно до розрахунку вимог банку та довідки станом на 30.05.2018 року, боржник здійснювала останні платежі за кредитним договором 27.02.2015 року та 05.03.2015 року.

Відповідно до розрахунку станом на 30.05.2018 року заборгованість за кредитним договором №12.2-158 від 01.11.2007 року становить: заборгованість за кредитом у розмірі 693031,11 грн., за відсотками 1209974,59 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом становить 30429,22 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 86407,64 грн.

22.01.2009 року на ім`я боржника та поручителя надсилалась банком вимога про виконання умов договору, яка отримана 27.01.2009 року, що вбачається з відмітки на поштовому повідомленні.

Рішенням постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків 25.06.2014 року стягнуто солідарно заборгованість з боржника та поручителя за кредитним договором №12.2-158 від 01.11.2007 року.

Суд не бере до уваги твердження, що звернення до Третейського суду перериває строк позовної давності, оскільки переривання перебігу строку позовної давності зверненням до третейського суду про стягнення кредитної заборгованості з боржника і поручителя, оскільки за змістом частини другої статті 264 ЦК України переривання перебігу позовної давності шляхом пред`явлення позову матиме місце у разі не будь-якого подання позову, а здійсненого з додержанням вимог процесуального закону, зокрема, положень ЦПК України. Подання позову з порушенням правил підвідомчості справ не перериває цього перебігу. (Аналогічне твердження щодо звернення до Третейського суду висловлено в постанові ВС у справі № 756/10046/16-ц від 28.09.2020 року)

Так, у відповідності із п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», третейські суду не є правомочними розгладити спори щодо кредитної заборгованості між даними суб`єктами договору.

Таким чином звернення до Третейського суду не може давати підстави для висновку, що відбулася зміна умов договору.

Статтею 21 ЦПК України визначено, що сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказаний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18); від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18); від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно положень статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тобто новий строк позовної давності (після його переривання) починає свій перебіг наступного дня після пред`явлення позову.

Вказаний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 року у справі № 663/2070/15-ц.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Враховуючи, що боржником вносились кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 12.2-158 від 01.11.2007 року 27.02.2015 року та 05.03.2015 року, тобто вчинені дії щодо визнання свого боргу й тому твердження відповідача, що строк позовної давності сплив після 10.08.2015 року є безпідставними, тому відсутні підстави для застосування строку позовної давності із даної дати.

Виходячи з дій боржника щодо оплати заборгованості за договором кредиту, беручи до уваги вимогу щодо усунення порушень від 16.07.2018 року, яка направлена боржнику та відповідачу 17.07.2018 року, дату звернення до суду із позовом 03.08.2018 року (відмітка на конверті), суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови в позові з підстав пропуску строку позовної давності.

За таких підстав, заява відповідача та третьої особи про застосування наслідків позовної давності не підлягає задоволенню.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, суд вважає, що вимоги про стягнення судових витрат солідарно з відповідача та третьої особи є необґрунтованими, оскільки до третьої особи не пред`явлено позовних вимог, й відповідно з неї не підлягають стягненню судові витрати, й в цій частині вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню, з відповідача підлягає стягненню 26963,015 грн. за сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на нежитлові будівлі, що складаються з адмінбудівлі (літ. В), загальною площею 63,9 кв.м., фасовочного цеху (літ. Г) загальною площею 388,9 кв.м., гаражу (літ. Д) загальною площею 66,3 кв.м., складу (літ. Е) загальною площею 17,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 12.2-158 від 01.11.2007 року у сумі 2019842 (два мільйона дев`ятнадцять тисяч вісімсот сорок дві) грн. 56 (п`ятдесят шість) коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 693031,11 грн; за відсотками 1209974,59 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом 30429,22 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 86407,64 грн. на користь Акціонерного товариства «Альфа-банк» шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-банк» за сплачений судовий збір 26963 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят три) грн. 15 (п`ятнадцять) коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення (враховуючи робочі дні, вихідні та дні відпустки) складено 22.06.2021 року.

СуддяІ. Ю. Зуб