Справа № 317/2155/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 р. м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Нікітіна В.В.

за участю секретаря Московкіної І.С.,

розглянувши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розірвання договорів дарування від 30 червня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2021 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, яка обґрунтована наступним.

Договорами дарування від 30 червня 2020 року позивач разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 подарували їх доньці ОСОБА_2 земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок.

Однак, ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до отриманого нею в дарунок майна і на даний момент взагалі не проживає на території України. В розмові з заявником зазначила, що не має наміру проживати в подарованому їй будинку, оскільки прийняла рішення жити за межами України в Республіці Чехія, а будинок вона планує продати. Заявник ОСОБА_1 поживає в подарованому доньці будинку, здійснює за ним догляд та сплачує за комунальні послуги.

Скасувати договори дарування в нотаріальному порядку ОСОБА_2 відмовилась, через що заявник ОСОБА_1 планує подати позов до суду про скасування договорів дарування.

На даний момент існує ризик невиконання майбутнього судового рішення в зазначені справі, оскільки заявник неодноразово бачив, що подарований доньці будинок викладений на сайтах з продажу нерухомості.

Враховуючи викладене, заявник вважає наявними підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного нерухомого майна.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, приходжу до наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9, від 22.12.2006 зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів, доданих до заяви про забезпечення позову вбачається, що 30 червня 2020 року ОСОБА_3 (заявлена як відповідач-2 за майбутнім позовом) подарувала ОСОБА_2 (заявлена як відповідач-1 за майбутнім позовом) нерухоме майно земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, сторонами договорів дарування, про розірвання яких планується подання позову заявником ОСОБА_1 , є особи, які зазначені як відповідачі в його майбутньому позові. Заявник ОСОБА_1 не є стороною договору дарування, хоча й давав свою згоду під час укладання цих договорів, що видно з їх тексту.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 149 ЦПК України допускається якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В даному випадку заявником фактично не зазначено, яке саме його право порушене чи оспорюється сторонами договорів дарування, які інтереси можуть бути захищені поданням ним позову до сторін договору дарування, адже розірвання договору дарування є прерогативою дарувальника і нормами ЦК України не передбачену таку можливість для інших осіб (Глава 55 ЦК України). Тобто заявник не довів наявність підстав для забезпечення позову.

За таких обставин суд вважає неможливим задовольнити подану заяву про забезпечення позову, оскільки накладення арешту на нерухоме майно за встановлених обставин, суттєво порушило би права власника цього майна і було б непропорційним втручанням суду в її право власності.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особою, яка не була присутня при її постановленні в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя В.В. Нікітін