Справа № 274/8158/19 Провадження № 2/0274/337/21
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.21 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В., за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представниками якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
доОСОБА_4 , представником якого є ОСОБА_5 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:ОСОБА_6 ,
провідшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 р. ОСОБА_1 звернулась з позовом, у якому просить стягнути на її користь з ОСОБА_4 у якості відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 323 696,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винуватим у якій є ОСОБА_4 , було пошкоджено автомобіль, належний ОСОБА_1 , чим останній було завдано матеріальну шкоду у розмірі 421 696,52 грн.. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована Приватним акціонерним товариством "ВУСО", яке здійснило ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування у розмірі 98 000,00 грн., а відтак залишилось невідшкодована шкода у розмірі 323 696,52 грн.

ОСОБА_6 просить позов задовольнити.

ОСОБА_4 просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що висновок судового експерта, на якій ОСОБА_1 посилається в обґрунтування розміру завданої їй шкоди, є неналежним доказом, оскільки між датою дорожньо-транспортної пригоди та проведенням експертизи автомобіля минуло більше, ніж десять днів, при складенні висновку експерт керувався застарілими нормативно-правовими актами, Приватне акціонерне товариством "Страхова компанія "Вусо" оцінило завдану шкоду у розмірі 98 000,00 грн.

Судом з`ясовано, що відповідно до протоколу від 19.09.2019 р. серії ОБ № 039785 про адміністративне правопорушення 19.09.2019 р. о 9:30 у м. Бердичеві на перехресті нерівнозначних доріг вул. Житомирської та вул. Цадика водій ОСОБА_4 керував автомобілем Renault, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу автомобілю Nissan, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР) (а. с. 6).

ОСОБА_4 проти цих обставин не заперечив, доказів на їх спростування не подав.

Крім того, ці обставини підтверджуються також письмовими поясненнями від 19.09.2019 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , який керував автомобілем Nissan, д.н.з. НОМЕР_2 , (а. с. 78, з обох боків), схемою місця ДТП, яка сталась 19.09.2019 р. о 9:30 у м. Бердичеві на перехресті вул. Житомирської та вул. Цадика (а. с. 77), рапортом від 19.09.2019 р. помічника чергового Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області (а. с. 79).

Також вони підтверджуються показаннями допитаного як свідка ОСОБА_6 , який дав показання про те, що у вересні 2019 р. він виїхав з Хмільника на Київ близько 9:00. Виїхав в Бердичів. Пересікши залізничний переїзд, прямуючи у бік Києва, він відчув удар у праву задню частину свого автомобіля Ніссан Пазфандер. Відчувши удар, його понесло і автомобіль ліг на бік. Люди підняли автомобіль на колеса. До удару він бачив, що рухається автомобіль Рено Меган, прямо йому у бік. Він трошки прискорив швидкість щоб втекти від того, але той його догнав, вдарив, машина перекинулась. Він вийшов з машини, в нього ще були пасажири. Вони усі вийшли і побачили, що за кермом Рено Меган сидів ОСОБА_4 , той їм представився. Після того вони визвали ДАІ. Приїхала ДАІ, почала складати схему пригоди. Він рухався у бік Києва по головній дорозі, а автомобіль Рено Меган вискочив з другорядної дороги. Правильна назва автомобіля - Рено Мастер, це бус. У них зняли проби на алкоголь - з нього та з ОСОБА_4 .. Потім, поки знімали схему, приїхала його дружина, син і дружини двоюрідна сестра. Зі сторони ОСОБА_4 приїхала дочка та господар автомобіля Рено Мастер - ОСОБА_7 . На руки ДАІ їм протокол не давало, ОСОБА_4 підписував всі документи ДАІ, в яких визнавав свою вину на сто відсотків, нічого не заперечуючи. Вони домовлялися, що ОСОБА_4 і його дочка будуть компенсувати йому пошкодження автомобіля. Через пару днів приїхала страхова компанія, оцінила пошкодження, при цьому був присутній ОСОБА_4 з дочкою. ОСОБА_4 на місті показав документи, що він ОСОБА_4 , ще ДАІ йому показувало. І дружина його бачила, і син. Схему ДТП не давали на руки. Протокол складався на ОСОБА_4 , де той повністю визнавав свою вину. Він ставив підпис і на протоколі, і на схемі ДТП. Після ДТП ОСОБА_4 йому пояснив, що не помітив автомобіля, задумався. Відносно нього адміністративні матеріали не складались.

З наведеного випливає, що у протоколі від 19.09.2019 р. серії ОБ № 039785 про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях від 19.09.2019 р. невірно вказано прізвище особи, яка керувала автомобілем Renault, д.н.з. НОМЕР_1 , - Розбицкий, правильним є прізвище ОСОБА_4 .

Згідно з пунктом 16.11 ПДР на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Підсумовуючи зазначене, Суд приходить до висновку, що 19.09.2019 р. о 9:30 у м. Бердичеві на перехресті нерівнозначних доріг вул. Житомирської та вул. Цадика водій ОСОБА_4 керував автомобілем Renault, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу автомобілю Nissan, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги пункту 16.11 ПДР, а вдіти - є винуватим у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Власником автомобіля Nissan, д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 8 - 9).

Частиною першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною першою статті 1188 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Зважаючи на вказані норми Цивільного кодексу України, Суд приходить до висновку, що за загальним правилом особою, яка має відшкодовувати за шкоду, завдану ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 19.09.2019 р., є ОСОБА_4 , який керував автомобілем Renault, д.н.з. НОМЕР_1 , та є винуватим у настанні цієї пригоди, а відтак - і у завданні шкоди.

Розмір шкоди, завданої ОСОБА_1 пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належного їй автомобіля Nissan, д.н.з. НОМЕР_2 , становить вартість матеріального збитку та складає 421 696,52 грн., що підтверджується висновком № 320 від 03.10.2019 р. судового експерта ОСОБА_9 (а. с. 10 - 15).

Однак, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Вусо", що підтверджується полісом № АО/2638060 від 22.04.2020 р., строк дії якого - з 00:00 23.03.2020 р. до 22.02.202 р. включно (а. с. 67), яке 11.10.2019 р. здійснило виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 98 000,00 грн., що визнається ОСОБА_1 та підтверджується випискою з її рахунку (а. с. 68).

Тобто невідшкодованою залишилась шкода у розмірі 323 696,52 грн. (421 696,52 - 98 000,00 грн.)

Статтею 1194 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З наведеного випливає, що ОСОБА_4 зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 323 696,52 грн.

З приводу посилань ОСОБА_4 на те, що між датою дорожньо-транспортної пригоди та проведенням експертизи автомобіля минуло більше, ніж десять днів, при складенні висновку експерт керувався застарілими нормативно-правовими актами, Суд зазначає таке.

Дорожньо-транспортна пригода сталась 19.09.2019 р., висновок № 320 судового експерта Землюка В.В. було складено 03.10.2019 р., з висновку випливає, що об`єкт дослідження (автомобіль Nissan, д.н.з. НОМЕР_2 ) оглядався 30.09.2019 р., тобто між датою пригоди та оглядом пошкодженого автомобіля пройшло більше десяти днів.

Разом з цим, ОСОБА_4 не обґрунтовано, яким чином ця обставина впливає на достовірність, правильність висновку № 320 від 03.10.2019 р. судового експерта Землюка В.В.

При цьому ОСОБА_4 не подано доказів, які б вказували, що за цей час між дорожньо-транспортною пригодою та оглядом автомобіля Nissan, д.н.з. НОМЕР_2 , в останнього з`явились пошкодження, яких він не отримував у момент дорожньо-транспортної пригоди, і що їх наявність вплинула на достовірність, правильність висновку № 320 від 03.10.2019 р. судового експерта Землюка В.В.

Висновок № 320 судового експерта Землюка В.В. було складено 03.10.2019 р., а відтак експерт при його складені правомірно застосовував Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджену наказом Міністерства юстиції України, Фонду державногомайна України 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 р. № 1335/5/1159) (далі - Методика).

Методики у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 21.10.2019 р. № 3207/5/1033, на що посилається ОСОБА_4 , заперечуючи проти позову, не існує, оскільки цим наказом нова редакція Методики не викладалась, а лише вносились у неї зміни.

Крім того, у будь-якому випадку ці зміни не могли братись до уваги експертом при складанні висновку, оскільки останній складався 03.10.2019 р., а змін в Методику вносились наказом від 21.10.2019 р., тобто після його складення.

З цих самих підстав є правильним посилання експерта на застосування Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 р. № 1440.

Таким чином Суд відхиляє твердження ОСОБА_4 про те, що висновок № 320 від 03.10.2019 р. судового експерта Землюка В.В. є неналежним доказом.

Посилання ОСОБА_4 як на підставу для відмови у задоволенні позову на те, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Вусо" оцінило завдану шкоду у розмірі 98 000,00 грн., є безпідставним, оскільки ОСОБА_4 не подано доказів такої оцінки, при цьому сама ж обставина виплати страхового відшкодування у такому розмірі не є доказом того, що розмір матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належного їй автомобіля Nissan, д.н.з. НОМЕР_2 , становить саме 98 000,00 грн. та не спростовує розміру такої шкоди, встановленої у висновку № 320 від 03.10.2019 р. судового експерта ОСОБА_9 - 421 696,52 грн.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі статей 133 та 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 5 536,96 грн. (судовий збір та оплата за проведення експертизи, а. с. 4, 17).

Керуючись статтями 133, 141, 258, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП (за даними позовної заяви) НОМЕР_5 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП (за даними позовної заяви) НОМЕР_6 ), задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 323 696,52 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 5 536,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут

Повне рішення складено 31.05.2021 р.