Провадження № 2/359/1118/2021
Справа № 359/8625/20
«02» березня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.
при секретарі - Степаненко А.О.,
за участі представника позивачів - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКАГРО» про стягнення заборгованості по орендній платі, розірвання договорів оренди землі, -
30.10.2020 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, в якій позивачі просять :
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКАГРО» на користь ОСОБА_2 борг з орендної плати за 2019 рік з урахуванням індексу інфляції (індексації) в сумі 3710 гривень 43 копійки, пеню в розмірі 107 гривень 63 копійки за Договором оренди землі (паїв)№77 від 01 листопада 2016 року, три відсотки річних від суми боргу - 88 гривень 46 копійок, заборгованість із земельного податку в розмірі 734,72 гривень, недоїмку по земельному податку - 20,52 гривень;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКАГРО» на користь ОСОБА_3 борг з орендної плати за 2019 рік з урахуванням індексу інфляції (індексації) в сумі 3710 гривень 43 копійки, пеню в розмірі 107 гривень 63 копійки за Договором оренди землі (паїв)№77 від 01 листопада 2016 року, три відсотки річних від суми боргу - 88 гривень 46 копійок, заборгованість із земельного податку в розмірі 734,72 гривень, недоїмку по земельному податку - 20,52 гривень;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКАГРО» на користь ОСОБА_4 борг з орендної плати за 2019 рік з урахуванням індексу інфляції (індексації) в сумі 4281 гривня 25 копійок, пеню в розмірі 124 гривні 19 копійок за Договором оренди землі (паїв) №255 від 13 грудня 2016 року, три відсотки річних від суми боргу - 102 гривні 07 копійок, заборгованість із земельного податку з 2016 по 2020- 1193,91 гривень;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКАГРО» на користь ОСОБА_5 борг з орендної плати за 2019 рік з урахуванням індексу інфляції (індексації) в сумі 7420 гривень 85 копійок, пеню в розмірі 215 гривень 26 копійок за Договором оренди землі (паїв)№17 від 25 жовтня 2016 року, три відсотки річних від суми боргу - 176 гривень 92 копійки, заборгованість із земельного податку з 2016 по 2020 в розмірі 829,10 гривень, недоїмку по земельному податку - 1,33 гривень, пеню - 15,72 гривень, умовно нараховану штрафну санкцію - 9,18 гривень.
Крім того зазначено, що усі укладені договори містять аналогічні умови щодо строків їх дії, порядку сплати орендної плати та відповідальності за невнесення орендної плати, умови щодо прав та обов`язків орендодавця та орендаря. Договорами визначено, що строк оренди земельних ділянок становить 10 років, визначення розмірів орендної плати у натуральній та відробітковій формі здійснюється за розцінками та тарифами, встановленими орендарем, обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації, орендна плата вноситься один раз на рік, або частинами, не пізніше 30 грудня кожного року та у разі невнесення орендної плати у строки визначені договором справляється пеня у розмірі 0,01 % несплаченої суми за кожний день прострочення, а також визначені підстави для розірвання договору.
Після смерті ОСОБА_6 належну йому земельну ділянку успадкували позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Після смерті ОСОБА_7 , належну їй земельну ділянку успадкував позивач ОСОБА_4 .. Після смерті ОСОБА_8 , належну їй земельну ділянку успадкував позивач ОСОБА_5 ..
Також зазначено, що за час дії договору оренди з 2016 по жовтень 2020 орендар порушував умови договору, своєчасно не вносив плату та не сплачував земельний податок з орендованої земельної ділянки. В зв`язку з чим позивачі вирішили розірвати укладений договір та стягнути кошти за оренду земельних ділянок.
Ухвалою від 02.11.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 90).
У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, додатково пояснила, що з моменту звернення з позовом до суду, викладені в позовній заяві обставини не змінилися, і вона їх повністю підтверджує.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, його представник у судове засідання повторно не з`явився, про причину неявки суд не повідомлено, відзив, а також клопотань до суду не надійшло.
Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивачів не заперечує.
Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказану земельну ділянку успадкували позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.06.2020, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 21-22, 25-26).
Після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказану земельну ділянку успадкував позивач ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 26.12.2018, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 37-38).
Після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказану земельну ділянку успадкував позивач ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16.05.2019, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 47-48).
Відповідно до п. 9 укладених договорів оренди земельних ділянок, які за змістом є однотипними, орендна плата може вноситись як у грошовій, натуральній, так і відробітковій формі. Орендна плата в натуральній формі проводиться шляхом видачі сільськогосподарської продукції. Орендна плата у відробітковій формі - шляхом надання послуг чи виконання робіт орендодавцю по місцезнаходженню земельної ділянки.
Пунктом 27 Договорів визначено, що орендар зобов`язувався своєчасно вносити плату за користування земельною ділянкою, сплачувати земельний податок з орендованої земельної ділянки.
Відповідно до п. п. 30, 31 Договорів, дія договору припиняється також у випадках, передбачених законом, та розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається після збору врожаю.
Пунктом 32 Договорів, визначено, що перехід права власності на орендовану ділянку до другої особи може бути підставою до змін умов або розірвання договору.
Відповідно до п.8 Договорів, вони були укладені на 10 років.
Відповідно до п.9 Договорів була встановлена орендна плата:
- земельної ділянки ОСОБА_9 - 5200,00грн;
- земельної ділянки ОСОБА_7 - 3000,00грн.;
- земельної ділянки ОСОБА_8 - 5200,00грн..
Згідно ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до ч. 1 ст. 148-1 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.
Згідно із ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно з ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до ст. 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.
Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до ст. 13 Закону №161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно ст. 24 Закону №161-XIV орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.
Згідно ст. 31 Закону №161-XIV договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії). припинення (розірвання) спеціального інвестиційного договору, укладеного відповідно до Закону України "Про державну підтримку інвестиційних проектів із значними інвестиціями". Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України.
Відповідно до ст. 32 Закону №161-XIV , на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. У разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобов`язань. У разі розірвання договору оренди землі за погодженням сторін кожна сторона має право вимагати в іншої сторони відшкодування понесених збитків відповідно до закону. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
Крім того відповідно до п. д ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Відповідно до вимог ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з вимогами ч.2 цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Крім того відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст.549 ЦК України).
Як стверджують позивачі, за час дії договорів оренди з 2016 року по жовтень 2020 орендар ТОВ «Паркагро» порушував умови договорів оренди земельних ділянок, своєчасно не вносив плату за користування земельними ділянками не сплачував земельний податок з орендованої земельної ділянки.
Згідно розрахунку викладеному у позовній заяві, у відповідача утворилась заборгованість, а саме :
- перед ОСОБА_2 , яка складається з боргу з орендної плати за 2019 рік з урахуванням індексу інфляції (індексації) в сумі 3710 гривень 43 копійки, пені в розмірі 107 гривень 63 копійки за Договором оренди землі (паїв)№77 від 01 листопада 2016 року, три відсотки річних від суми боргу - 88 гривень 46 копійок, заборгованості із земельного податку в розмірі 734,72 гривень, недоїмки по земельному податку - 20,52 гривень.
- перед ОСОБА_3 , яка складається з боргу з орендної плати за 2019 рік з урахуванням індексу інфляції (індексації) в сумі 3710 гривень 43 копійки, пені в розмірі 107 гривень 63 копійки за Договором оренди землі (паїв)№77 від 01 листопада 2016 року, три відсотки річних від суми боргу - 88 гривень 46 копійок, заборгованості із земельного податку в розмірі 734,72 гривень, недоїмки по земельному податку - 20,52 гривень.
- перед ОСОБА_4 , яка складається з боргу з орендної плати за 2019 рік з урахуванням індексу інфляції (індексації) в сумі 4281 гривня 25 копійок, пені в розмірі 124 гривні 19 копійок за Договором оренди землі (паїв) №255 від 13 грудня 2016 року, три відсотки річних від суми боргу - 102 гривні 07 копійок, заборгованості із земельного податку з 2016 по 2020 - 1193,91 гривень.
- перед ОСОБА_5 , яка складається з боргу з орендної плати за 2019 рік з урахуванням індексу інфляції (індексації) в сумі 7420 гривень 85 копійок, пені в розмірі 215 гривень 26 копійок за Договором оренди землі (паїв)№17 від 25 жовтня 2016 року, три відсотки річних від суми боргу - 176 гривень 92 копійки, заборгованості із земельного податку з 2016 по 2020 в розмірі 829,10 гривень, недоїмки по земельному податку - 1,33 гривень, пеню - 15,72 гривень, умовно нарахованої штрафної санкції - 9,18 гривень.
Будь-яких належних та допустимих доказів щодо виплати позивачам орендної плати, в тому числі за 2019 рік, відповідачем не надано і не зазначено джерел їх здобуття.
З урахуванням викладених встановлених судом фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо розірвання договорів оренди та стягнення орендної плати та пені відповідно до умов договору є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Крім того, враховуючи вищенаведені положення ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України обґрунтованими є вимоги позивачів щодо стягнення орендної плати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, виходячи з наведеного позивачем розрахунку, правильність якого перевірена судом.
А саме, стягненню підлягає визначена договором орендна плата за 2019 рік (в тому числі на користь позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по Ѕ частині орендної плати відповідно до успадкованої ними частки орендованої земельної ділянки) з урахуванням індексів інфляції за період з січня 2020 року по жовтень 2020 року, а також 3% річних за період з 31.12.2019 по 20.10.2020 року включно (за 295 днів прострочення), та пеня у визначеному Договорами оренди розмірі (0,01% від суми заборгованості за кожен день прострочення) за період з 31.12.2019 по 20.10.2020 року включно (за 295 днів прострочення ), у вищевказаних сумах відповідно до здійсненого позивачами розрахунку.
Щодо стягнення недоїмки по земельному податку, та умовно нарахованої штрафної санкції за несплату податку, то в цій частині позовні вимоги слід визнати необґрунтованими.
Так, згідно з інформацій Головним управлінням ДПС у Київській області ( а.с. 64-65, 68-69, 72-73) за спадкодавцями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яким належали успадковані позивачами земельні ділянки, що перебувають в оренді відповідача, рахується заборгованість по земельному податку, а за ОСОБА_6 та ОСОБА_10 також і недоїмка по земельному податку , у вказаному позивачами розмірі.
Разом із цим інформація ДПС свідчить про те, що позивачі не понесли відповідних витрат щодо сплати податку на землю, оскільки виникла заборгованість, а тому їх вимоги є передчасними, реальні збитки позивачам заподіяні не були. Вимоги щодо виконання відповідачем зобов`язання зі сплати податку на користь держави, позивачами заявлено не було.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо розірвання договору оренди та стягнення орендної плати урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, а також пені, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
В решті позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачів земельного податку та недоїмки по земельному податку слід відмовити.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів слід стягнути понесені ними судові витрати по сплаті судового збору, що підтверджується квитанціями (а. с. 74-81).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 280-284 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів,який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст виготовлено 12.03.2021.
Суддя: І. В. Муранова-Лесів