УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/762/21

Провадження № 4-с/568/4/21

23 червня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Троцюк В.О.

секретаря судових засідань Гуменюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Радивилів справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Цимбалюк Ірини Миколаївни, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02.06.2021 року звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу, в якій просить визнати рішення головного виконавця Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Цимбалюк І.М. від 07.05.2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірним та зобов`язати винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

В обгрунтування поданої скарги покликається на те, що 17 травня 2021 поштовим відправленням представник стягувача отримав повідомлення державного виконавця від 07.05.2021 року про повернення виконавчого листа №568/283/17 від 23.01.2018 року про стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно вказаного повідомлення, державний виконавець повернув виконавчий документ без прийняття до виконання з тих підстав, що у виконавчому листі відсутня повна адреса проживання боржника (не зазначено квартири в багатоквартирному будинку) та не надання стягувачем реквізитів для перерахування аліментів. ОСОБА_1 вважає, що вищевказане повідомлення про повернення виконавчого документа є протиправно та такою, що суперечить вимогам законодавства. Державний виконавець, повертаючи виконавчий лист без прийняття до виконання керувався приписами п.2 ч.3 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження», хоча дана норма регулює повноваження приватного виконавця для повернення виконавчого документа. Скаржник також зазначила, що твердження державного виконавця про неповну адресу боржника, що вказана у виконавчому листі не відповідає дійсності. У виконавчому листі вказано адресу, за якою боржник зареєстрований та остання відома стягувачу адреса. Також закон не визнає підстави повернення виконавчого листа не надання реквізитів для перерахунку аліментів.

Ухвалою від 07 червня 2021 року за вказаною скаргою відкрито провадження та призначено судове засідання.

Скаржник в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності вимоги викладені у скарзі підтримує повністю.

Головний державний виконавець Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Цимбалюк І.М. в судове засідання не з`явилася.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши матеріали скарги, матеріали цивільної справи №568/283/17 суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст.55, ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що повідомленням головного державного виконавця Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Цимбалюк І.М. на підставі п.2 ч.3 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження» повернуто ОСОБА_1 виконавчий лист №568/283/17, виданий Радивилівським районним судом 23.01.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без прийняття його до виконання, оскільки у виконавчому листі відсутня повна адреса проживання боржника - не зазначено номер квартири (будинок АДРЕСА_1 є багатоквартирним), та надання реквізитів для перерахунку аліментів. (а.с.4)

Згідно п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

При цьому п. 3 ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-9) містить відомості про місце проживання боржника АДРЕСА_1 .

З огляду на вказане, у виконавця наявні відомості для належної ідентифікації боржника та початку виконавчих дій відносно нього.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 серпня 2018 року у справі №471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що «виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

З огляду на встановлене, у виконавця при виконанні виконавчого документу наявні повноваження щодо встановлення особи боржника, отримання додаткових відомостей про боржника як в межах власного доступу до джерел збереження інформації, чи безпосереднього звернення до боржника, так і через звернення до інших компетентних органів.

Наявність адреси місця проживання боржника дає можливість виконавцю ідентифікувати такого та розпочати виконавче провадження.

Також, посилання державного виконавця про відсутність відомостей про реквізити рахунків для перерахування аліментів не ґрунтується на вимогах закону.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та спрямоване на виконання рішення суду.

При цьому примусове виконання судових рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців (ч. 1 ст 1 ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тривале невиконання рішень, постановлених національними судами є системною проблемою України, яка констатована у декількох рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

ЄСПЛ в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення ЄСПЛ у справі «Піалопулос та інші проти Греції»).

З огляду на належне звернення стягувача до компетентного органу щодо виконання виконавчого документу та наявності відомостей про боржника, відмова у прийнятті до виконання такого виконавчого листа призводить до порушення права стягувача на судовий захист, а відтак і порушення принципу верховенства права, що недопустимо у правовій державі. З огляду на що дії виконавця щодо неприйняття до виконання виконавчого документу, шляхом його повернення з вказаних підстав за встановлених судом у судовому засіданні обставин є неправомірними, а відтак наявна підстава для зобов`язання виконавця прийняти такий виконавчий лист до примусового виконання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 Постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003р., у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Отже, державним виконавцем неправомірно було 07.05.2021р. повернуто стягувачу Дячук Г.В. виконавчий лист без прийняття його до виконання.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії державного виконавця по поверненню виконавчого документу є неправомірними, у зв`язку з чим порушене право скаржника (стягувача у виконавчому провадженні) підлягає відновленню.

Суд вважає, що поновити право скаржника ОСОБА_1 можливо, шляхом зобов`язання державного виконавця Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) повторно вирішити питання про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа№568/283/17, виданого Радивилівським районним судом 23.01.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з врахуванням доводів, що викладені судом в цій ухвалі.

При цьому, суд не може зобов`язувати державного виконавця винести постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки це виключні повноваження органів виконання, а в цьому випадку - державного виконавця.

Керуючись ст. ст.447-453 ЦПК України, ст. ст.4, 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м.Хмельницький) Цимбалюк Ірини Миколаївни задовольнити частково.

Визнати дії головного державного виконавця Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Цимбалюк Ірини Миколаївни щодо винесення повідомлення від 07 травня 2021 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання за виконавчим листом №568/283/17, виданий Радивилівським районним судом 23.01.2018 року неправомірними.

Зобов`язати головного державного виконавця Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м.Хмельницький) Цималюк Ірину Миколаївну повторно вирішити питання про відкриття виконавчого провадження з врахуванням доводів, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

В іншій частині скарги відмовити.

На виконання вимог ст. 453 ЦПК України, про виконання даної ухвали, постановленої за результатами розгляду даної скарги, Шепетівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м.Хмельницький) повідомити суд та ОСОБА_1 у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.О.Троцюк