Постанова

Іменем України

28 травня 2021 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/6941/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,

на рішення Святошинського районного суду м. Києва

від 16 лютого 2021 року

в складі судді Коваль О.А.

у цивільній справі №759/18462/19 Святошинського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

В обґрунтування позову зазначив, що з вини відповідача 27.01.2019 відбулася ДТП в результаті якої належний йому на праві власності автомобіль Kia Rio, державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС». 15 лютого 2019 року ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 17 100,00 грн.

Також зазначив, що з метою визначення дійсного розміру матеріальних збитків, завданих внаслідок пошкодження його автомобіля Kia Rio, державний номерний знак НОМЕР_1 , він звернувся до СОД ТОВ "Клевер Експерт", який здійснив оцінку матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу згідно Звіту від 04.06.2019 вартість відновлювального ремонту становить 34 107,45 грн. А фактично він поніс витрати на ремонт автомобіля в сумі 49 150,00 грн, що підтверджується актом виконаних робіт, рахунком та чеком про оплату.

Позивач, посилаючись на те, що страховик відповідача виплатив йому страхове відшкодування в сумі 17 100,00 грн, а вартість ремонту становить 49 150,00 грн, просив стягнути з ОСОБА_3 різницю між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди в сумі 32 050,00 грн. (49150,00-17100).

Також, посилаючись на те, що внаслідок ДТП він зазнав душевних страждань, які виразилися в значному страху під час ДТП, погіршенні естетичного стану авто, просив стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінює в 5 000,00 грн.

Крім того, позивач додав, що на проведення вартості оцінки транспортного засобу ним було витрачено 1 500,00 грн, які теж підлягають стягненню з відповідача.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та витрат за проведення оцінки, позивач, діючи через свого представника звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо узгодження розміру страхового відшкодування шляхом підписання заяви на здійснення страхового відшкодування.

Суд дійшов помилкового висновку, що в межах ліміту відповідальності, а в даному випадку 100 000,00 грн, завдана в ДТП шкода відшкодовується страховиком, оскільки не врахував, що у разі, якщо вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу є нижчою від ліміту відповідальності страховика, останній виплачує потерпілому оцінену вартість ремонту з урахуванням зносу.

Суд безпідставно зазначив в рішенні, що сума коефіцієнту фізичного зносу не доведена та не зазначена, оскільки у звіті, проведеному після страхової виплати, від 04.06.2019 вказано, що коефіцієнт пошкодженого транспортного засобу складає 0,43, який і було взято до уваги при здійсненні розрахунку матеріального збитку.

Зазначив, що судом безпідставно відхилено надані до позовної заяви докази, а саме: звіт від 04.06.2019, яким встановлено вартість завданого матеріального збитку, акт виконаних робіт, рахунок на оплату та квитанції.

За наведених обставин просив скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2021 в частині відмови стягнення з відповідача різниці між страховою виплатою та фактичними збитками, витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду залишити без змін.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27 січня 2019 року по пр. Л. Курбаса, 40, в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля БМВ, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля «Кіа Rio», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

В результаті ДТП належний позивачу автомобіль «Кіа Rio», державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

На момент ДТП відповідач мав чинний страховий поліс №АМ/5996314, виданий ПрАТ «СГ «ТАС», згідно якого ліміт відповідальності становив 100 000,00 грн, розмір франшизи 1 000,00 грн, яка перерахована позивачу відповідачем добровільно, що визнається сторонами.

05 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій погодився, що розмір страхового відшкодування складає 17 100,00 грн. Суму відшкодування ОСОБА_1 отримав 15.02.2019, про що свідчить виписка (а.с. 39).

Згідно листа ПрАТ «СГ «ТАС» від 19.11.2019 франшиза відповідно до полісу №АМ/5996314 від 24.07.2018 становить 1 000,00 грн. Також в листі зазначено, що розмір матеріального збитку, завданий ОСОБА_1 , як власнику автомобіля «Кіа Rio», державний номерний знак НОМЕР_1 , було узгоджено згідно заяви про страхове відшкодування від 05.02.2019 і за перерахуванням франшизи становив 17 100,00 грн (а.с. 73).

Дійсно, згідно заяви ОСОБА_1 про страхове відшкодування в останній зазначено про те, що ОСОБА_4 погоджується з тим, що розмір страхового відшкодування складає 17 100,00 грн з вирахуванням франшизи за умовами договору (а.с. 74). Також, в заяві зазначено, що ОСОБА_5 не наполягає на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

З огляду на викладене колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо не погодження у заяві про виплату страхового відшкодування суми такого відшкодування. А посилання позивача на те, що на момент підписання та подання заяви ще не здійснювався розрахунок розміру страхового відшкодування, у зв`язку з чим він не міг погодитися із розміром страхового відшкодування, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності" не визначено яким чином та в якому порядку має погоджуватися розмір страхового відшкодування.

Більше того, згідно п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності", страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Судом також встановлено, що після отримання страхового відшкодування позивач звернувся до ТОВ «Клевер Експерт» для визначення розміру матеріального збитку, завданого в результаті ДТП.

Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №294/06-19 від 04.06.2019, складеного ТОВ «Клевер Експерт» на замовлення ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Кіа Rio», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження в ДТП становить 27 642,71 грн; вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів та деталей, на момент проведення дослідження, становить 34 107,45 грн; ринкова вартість з урахуванням ПДВ, до моменту ДТП, становить 214 774,39 грн (а.с. 11-19).

За проведення оцінки вартості матеріального збитку ОСОБА_5 сплатив 1 500,00 грн.

Згідно рахунку на оплату №35789556 від 30.07.2019, вартість запасних частин для проведення відновлювального ремонту автомобіля «Кіа Rio», державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 9 380,00 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт від 10.09.2019, вартість ремонту транспортного засобу «Кіа Rio», державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 39 770,00 грн.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5 посилався на те, що на ремонт автомобіля він поніс витрати у сумі 49 150,00 грн, страховиком відповідача - ПрАТ «СГ «ТАС» виплачено йому страхове відшкодування у розмірі 17 100,00 грн, а тому з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням.

Отже, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5 просив стягнути з відповідача шкоду у сумі 32 050,00 грн, завдану внаслідок ДТП, яка покривається лімітом відповідальності (100 000,00 грн).

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_5 звертався до ПрАТ «СГ «ТАС» із претензією щодо недостатності суми страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15, щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, висловила правову позицію, згідно якої відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п. 36.7. ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_5 у визначеному законом порядку оскаржував рішення ПрАТ «СГ «ТАС» про здійснення йому виплати страхового відшкодування. Зокрема, в матеріалах справи відсутнє судове рішення, яким відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СГ «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. У даній справі вимог до ПрАТ «СГ «ТАС» позивач також не пред'являв.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши, що розмір матеріальної шкоди, яку просить стягнути позивач покривається лімітом відповідальності договору страхування, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача різниці між страховою виплатою та фактичними витратами.

При цьому, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, врахував вищевказану постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15.

До того ж, суд правильно зазначив в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, що суму страхового відшкодування ОСОБА_5 добровільно узгодив зі страховиком відповідача та як вже вказувалося вище не оскаржував її розмір у визначеному законом порядку.

Також судом першої інстанції правильно не взято до уваги надані позивачем звіт від 04.006.2019 про вартість відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 34 107,45 грн та акт виконаних робіт від 10.09.2019 на суму 39 770,00 грн, оскільки даний звіт на замовлення позивача (договір на проведення оцінки укладено 03.06.2019) складено у червні 2019 року, тобто після погодження суми страхового відшкодування та виплаченого страховиком відповідача. Більше того, таку оцінку здійснено без участі страховика відповідача.

Крім того, оскільки законодавцем визначено, що матеріальну шкоду в межах ліміту відповідальності відшкодовує страховик винної в ДТП особи, до якого вимог не заявлялося, не мають правового значення доводи апеляційної скарги про неврахування судами звіту по вартості відновлювального ремонту та акту виконаних робіт від 10.09.2019 на суму 39 770,00 грн.

З цих же підстав не приймаються до уваги апеляційного суду і доводи апеляційної скарги про необхідність визначення розміру збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Оскільки суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача різниці між страховою виплатою та фактичними збитками, то є правильним і висновок суду про відмову в задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду в частині відмовлених позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то рішення в цій частині у відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції не переглядається.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року в частині відшкодування матеріальної шкоди - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець