Провадження № 22-ц/812/985/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Миколаїв

справа № 490/10402/19

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Тищук Н. О.,

суддів Лівінського І. В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Колосовою О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги

представника позивача ОСОБА_1

адвоката Коренко Тетяни Володимирівни та

відповідача Миколаївської міської ради

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 24 березня 2021 року суддею Черенковою Н.П. в приміщенні цього ж суду, (повне рішення складено 24 березня 2021 року), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до

Миколаївської міської ради

про відшкодування моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Миколаївської міської ради про стягнення 820 000 грн. моральної шкоди.

Позивач зазначав, що як учасник бойових дій, він має право на першочергове отримання земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва та городництва. 2 жовтня 2014 року та 20 вересня 2016 року він звертався до Миколаївської міської ради з заявами про виділення йому земельних ділянок. Листом від 31 січня 2017 року міська рада відмовила йому у задоволенні заяв, пославшись на те, що розпорядженням міського голови від 8 серпня 2014 року створено тимчасову робочу групу з питань забезпечення військовослужбовців земельними ділянками. Внаслідок оскарження ним дій міської ради, Центральний районний суд м. Миколаєва своєю постановою від 20 вересня 2017 року зобов`язав відповідача повторно, на найближчому пленарному засіданні чергової сесії, але у строк, що не перевищує 60 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили, розглянути його звернення та прийняти рішення у відповідності чинного законодавства України. Дана постанова суду набрала законної сили. 26 вересня 2019 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області відкрито виконавче провадження та зобов`язано відповідача на протязі 10 робочих днів виконати судове рішення. Постановою від 24 жовтня 2019 року за невиконання вимог постанови, державний виконавець піддав ММР штрафу у розмірі 5 100 грн. 22 листопада 2019 року державний виконавець повідомив Центральний відділ поліції ГУНП в Миколаївській області про вчинення посадовими особами Миколаївської міської ради кримінального порушення, передбаченого статтею 382 КК України та закрив виконавче провадження.

Посилаючись на невиконання Миколаївською міською радою судового рішення та завдання йому такими діями моральних страждань, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача 820 000 грн. моральної шкоди.

У відзиві на позовну заяву Миколаївська міська рада просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність. Зазначала, що ОСОБА_1 протягом місяця з дня закінчення строку на прийняття рішення міською радою, та за відсутності мотивованої відмови у прийнятті рішення (тобто за мовчазної згоди міської ради), мав можливість замовити розроблення проекту землеустрою про відведення йому земельних ділянок, проте не скористався такою можливістю. Отже вини Миколаївської міської ради у цьому немає.

Аргументи відзиву ОСОБА_1 вважав безпідставними, посилаючись на те, що без визначення певної земельної ділянки за місцезнаходженням та розмірами, він був позбавлений можливості отримати таку ділянку без рішення Міської ради. Також вказував на обов`язковість виконання судових рішень.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2021 року позов задоволено частково, з Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 стягнуто 8 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення скасувати, посилаючись на помилковість висновку суду першої інстанції про розумність та справедливість компенсації його моральних страждань сумою у 8 000 грн., та просив та задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу Миколаївська міська рада просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що визначений позивачем розмір моральної шкоди у 820 000 грн. є необгрунтованим та безпідставним.

У своїй апеляційній скарзі Миколаївська міська рада просила рішення Центрального районного суду м. Миколаєва скасувати та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на ті ж обставини, якими заперечувала проти позову у тому числі у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 29 травня 2015 року (а.с. 7).

За приписами п.14 ст.12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захист" від 22.10.1993 року, йому надається пільга на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва та городництва.

02 жовтня 2014 року, ОСОБА_1 звернувся до Миколаївської міської ради з заявою про виділення йому земельної ділянки під індивідуальну забудову (а.с. 10-11).

20 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до виконкому ММР з двома заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання йому земельних ділянок у власність для будівництва гаражу та для садівництва (а.с. 8, 9).

Листом від 31.01.2017 року виконком Миколаївської міської ради відмовив ОСОБА_1 у задоволенні його клопотань, пославшись на розпорядженням міського голови від 08.08.2014 року за № 205 року про створення робочої групи з питань забезпечення військовослужбовців, які беруть участь в АТО, земельними ділянками. Згідно протоколу засідання вказаної групи від 26.06.2015 року встановлено черговість формування списків учасників АТО у зв`язку з обмеженою площею вільних земельних ділянок на території м. Миколаєва.Також повідомлено, що його звернення про надання земельної ділянки буде винесено на розгляд робочої групи, та вказано, що Генеральним планом міста не передбачено надання земельних ділянок у власність для садівництва та будівництва індивідуального гаражу на території міста (а.с. 10-11).

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.09.2017 року позов ОСОБА_1 про визнання дій Миколаївської міської ради протиправними задоволено частково. Зобов`язано Миколаївську міську раду повторно розглянути його звернення від 02.10.2014 та заяви від 20.09.2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельних ділянок у власність для садівництва та будівництва індивідуального гаражу на найближчому пленарному засіданні чергової сесії, але у строк, що не перевищує 60 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили та прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства України.

26.09.2019 року ВПВР УДВС ГТУ у Миколаївській області відкрито виконавче провадження, та боржнику наданий 10-денний строк для виконання рішення суду (а.с. 12).

22.11.2019 року державним виконавцем Сазоновим Д.К. повідомлено Центральний відділ поліції ГУНП в Миколаївській області про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами Миколаївської міської ради (а.с. 13).

Постановою від 25.11.2019 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання судового рішення Центрального суду м. Миколаєва від 20.09.2017 року закрито (а.с. 14).

09.12.2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

06.02.2020 року на 56 сесії Миколаївської міської ради VII скликання до порядку денного міським головою поставлено питання про включення до повістки дня питання щодо надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , відповідно до висновку управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 05.02.2020 року № 3398/12.01-47/20-2. Однак дане питання до порядку денного не включено, що підтверджується стенограмою засідання сесії (а.с. 96-99).

Проте, рішенням Миколаївської міської ради № 3/240 від 06.02.2021 року громадянину ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 1000 кв.м., з цільовим призначенням відповідно КВЦПЗ: В.02.02.01, з метою передачі її у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 , відповідно до висновку департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 05.02.2020 № 33988/12.01.-47/20-2.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Неналежне виконання органами державної влади чи місцевого самоврядування своїх повноважень, що призвело до порушення прав людини, свідчить про невиконання державою в особі відповідного органу її головного обов`язку перед людиною - утверджувати та забезпечувати її права.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України); приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

В даному випадку сума моральної шкоди стягується напряму з органів місцевого самоврядування без залучення органу державного казначейства України, що випливає із висновку ВС у справі № 522/11325/16-ц, та положень ст.ст. 6, 19 Конституції України.

Миколаївська міська рада є органом місцевого самоврядування, який завдав шкоди та на нього розповсюджується правила, передбачені ст. 1173 ЦК України. Бездіяльність Миколаївської міської ради полягає в ухиленні від прийняття рішення про надання земельної ділянки позивачу для будівництва та обслуговування житлового будинку встановлена рішенням Центрального суду м. Миколаєва від 20.09.2017 року.

Доводи відповідача щодо колегіальності органу, неможливості винесення рішення за результатами розгляду заяви позивача по суті, не свідчить про відсутність у міської ради обов`язку відшкодування моральної шкоди, оскільки рішенням суду вже визнано протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язано прийняти рішення.

Тлумачення статей 2, 11, 172, 1167, 1173 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Тобто боржником є відповідний орган місцевого самоврядування, яка бере участь у справі як відповідач.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 459/274/17 (провадження № 61-25576сво18).

Миколаївська міська рада є органом місцевого самоврядування, який завдав шкоди та на якого поширюються правила, передбачені статтею 1173 ЦК України. Бездіяльність Миколаївської міської ради, яка полягала в ненаданні відповіді, ухиленні від прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність ОСОБА_1 безоплатно земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), встановлена постановою Центрального районного суду від 20.09.2017 року та матеріалами даної справи.

За таких обставин, суд, врахувавши постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.09.2017 року, якою зобов`язано Миколаївську міську раду повторно розглянути його звернення від 02.10.2014 та заяву від 20.09.2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельних ділянок у власність для садівництва та будівництва індивідуального гаражу на найближчому пленарному засіданні чергової сесії, але у строк, що не перевищує 60 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили та прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства України, а також тривале порушення відповідачем законних прав позивача, яке виразилось в невиконанні судового рішення, дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, яка виразилась в душевних стражданнях, завданих неправомірною бездіяльністю посадових осіб саме Миколаївської міської ради, яка є винною особою та завдавачем такої шкоди.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та враховуючи те, що відповідачем частково здійснювались заходи щодо виконання рішення суду, а також, враховуючи принцип розумності та справедливості, щодо стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 8000 грн.

Оскільки апеляційні скарги не містять доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коренко Тетяни Володимирівни та Миколаївської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 29 червня 2021 року