Справа № 318/1314/20 Номер провадження №2/318/70/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2021 р. м. Кам`янка-Дніпровська

Кам`янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: суддя Васильченко В.В.; секретар Александров М.І.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «Перший Український Міжнародний Банк») засобами поштового зв`язку звернулось до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 26.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №GP-5139403, на підставі якого відповідачу було видано кредит у сумі 18240,00 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 28.05.2020 року складає 43123, 56 грн., з яких: 15755,99 грн. заборгованість за кредитом; 1128,32 грн. заборгованість за процентами; 17119,25 грн. заборгованість за комісією; 9120, 00 грн. штрафні санкції, яку банк просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати.

Ухвалою судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 13 серпня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Черкашин І.І. заперечив проти позову повністю з підстав пропуску строку позовної давності. Крім того, зазначив, що позивач не надав суду жодних доказів на обґрунтування розміру процентів, заявлених ним до стягнення, тому не зрозуміло, за який період нараховувалися позивачем проценти, у якому розмірі, чи підтверджено їх розмір, на яку суму боргу вони нараховувалися та у якому розмірі. Також зауважив, що умовами укладеного між сторонами кредитного договору не передбачена сплата неустойки у вигляді штрафу та умов, за яких він може бути застосований.

Позивач своїм правом щодо надання заперечення на відзив не скористався.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку ти, що відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк», та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №GP-5139403, шляхом підписання нею пропозиції укласти договір (оферта), графіку платежів та загальних умов договорів кредитування (а.с. 5-7), відповідно до умов яких їй був виданий кредит у сумі 18240,00 грн., строком на 48 місяців, зі сплатою процентів за користування овердрафтом: у розмірі 3,99% річних, комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,30%.

До кредитного договору банк додав загальні умови договорів кредитування, які також підписані відповідачкою (а.с. 6-7).

Як передбачено пунктом 5.1. вказаних загальних умов, позичальник зобов`язаний щомісячно частинами погашати суму Кредиту, сплачувати нараховані проценти на суму кредиту та комісію в сумах та терміни, що передбачені Графіком платежів, шляхом безготівкового перерахування коштів у відповідних сумах на рахунок банку.

При цьому, згідно графіку платежів до договору, за період з 26.10.2013 року по 26.09.2017 року, передбачено, що розрахунковим періодом є 26 число кожного місяця зі сплатою 831,27 грн.. Загальна сума що підлягала поверненню відповідачем складає 39900,58 грн., з яких 18240, 00 грн. погашення основної суми кредиту 1523,62 грн. проценти за користування кредитом, 20136,96 грн. комісії за обслуговування кредиту.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Відповідно до ст.630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу.

Згідно ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач підписала Пропозицію укласти договір (оферта) з графіком платежів, Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, отже слід виходити з того, що сторони - Банк і ОСОБА_1 , у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За вимогами статей 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно вимог ст.1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Приймаючи до уваги неналежне виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, 22 лютого 2018 року АТ «ПУМБ» на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України і ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу ОСОБА_1 про виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором №GP-5139403 на суму 34859,41 грн. в строк до 01.03.2018 року (а.с.8).

Згідно з наданою банком виписки з рахунку відповідача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення заборгованість ОСОБА_1 станом на 28.05.2020 року складає 43123,56 грн., з яких: 15755,99 грн. заборгованість за кредитом; 1128,32 грн. заборгованість за процентами; 17119,25 грн. заборгованість за комісією; 9120,00 грн. неустойка за порушення зобов`язань по кредиту (а.с. 11 зв.).

Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості з комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,30% від суми кредиту (419,52 грн. щомісяця) в загальній сумі заявленій до стягнення17119,25 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до положень абз.3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на дату укладення договору, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

У кредитному договорі, що укладений 26 вересня 2013 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» і ОСОБА_1 , встановлений обов`язок позичальника сплачувати щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості, проте не зазначено, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику.

Оскільки недійсність умови кредитного договору, якою встановлена плата за обслуговування кредиту (комісія) без визначення її змісту, прямо передбачена законом (абз.3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»), то вимога Банку про стягнення комісії ґрунтується на нікчемній умові договору (ч.2 ст.215 ЦК України), у зв`язку з чим не може бути задоволена.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16, постанові Верховного Суду від 04.09.2019 року при розгляді справи № 553/4163/15-ц.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення неустойки за порушення зобов`язань за кредитом в розмірі 9120,00 грн., суд виходить з наступного.

За приписами ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з п.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до п.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п.6.2. Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків, на які йдеться посилання у Пропозиції укласти договори (оферта), за повне або часткове прострочення повернення кредиту, сплати процентів, комісії у терміни, передбачені графіком платежів за кредитним договором, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від простроченої суми за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку.

Згідно п.8.3. Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків, у випадку невиконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту та відповідно щодо виконання інших зобов`язань за Кредитним договором у строк, встановлений п.8.1 цього Розділу припиняється нарахування процентів, комісії та штрафів згідно п.6.2. цього Розділу.

Абзацом третім п.8.3 Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків встановлена відповідальність позичальника у виді сплати 20% річних від суми простроченої заборгованості в порядку ст.625 ЦК України.

Між тим, у самому позові та додатках до нього відсутній розрахунок, з якого можна було б встановити порядок і підстави нарахування штрафних санкцій (неустойки і штрафу): з чого вона складається (штраф за п.6.2 чи 20% за п.8.3), за який період і на яку суму простроченого зобов`язання вона нарахована, тощо.

Приймаючи до уваги, що на підставі долучених позивачем до позовної заяви доказів суд не може встановити і перевірити розмір заборгованості за неустойкою за порушення зобов`язань по кредиту, вимога про стягнення неустойки не є доведеною належними, достовірними і достатніми доказами, отже вона не підлягає задоволенню.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору №GP-5139403 від 26.09.2013 року, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ «ПУМБ» на суму 16884,31грн., яка складається з: 15755,99 грн. - заборгованості за кредитом; 1128,32 грн. - заборгованості за процентами.

Одночасно з цим, представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Черкашеним І.І. подано письмову заяву про застосування позовної давності.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За змістом ч.3 ст.254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України, від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14,постанові Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі №638/10895/14-ц, постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12.

Ч.1 ст.264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №161/20278/14-ц.

За Графіком платежів Пропозиції укласти Договір (оферту) строк кредиту та договору страхування становить 48 місяців з 26.10.2013 року по 26.09.2017 року.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 26 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (48 місяців), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Як встановлено судом, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами та комісією, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів встановленим у договорі кредитування.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає 27 числа кожного місяця.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як вбачається з Виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник останній раз особисто здійснила переказ коштів на погашення заборгованості за кредитним договором сумі 81,96 грн. та 179,17 грн.. Інші платежі, вчинені після 27 травня 2014 року виконані не позичальником, а банком в автоматичному режимі без згоди відповідача, а тому не можуть вважатися вчиненням особою дій, що свідчать про визнання боргу.

Оскільки останній платіж відповідач ОСОБА_1 здійснила 27 травня 2014 року, відповідно з 27 червня 2014 року почався перебіг позовної давності до наступних платежів.

Позивачем пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 26 травня 2014 року по 27 вересня 2017 року включно.

У зв`язку з тим, що відповідач заявив про застосування строку позовної давності, позовна давність до певних щомісячних платежів щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме за період з 26 травня 2014 року по 26 травня 2017 р. - спливла, так як позивач звернувся до суду з позовною заявою згідно з штампом на поштовому конверті 16 червня 2020 року через пошту.

У зв`язку з чим, стягненню підлягає заборгованість у межах трирічної позовної давності, а саме по кожному із платежів встановлених графіком платежів у кредитному договорі №GP-5139403 від 26.09.2013 року, тобто за період з 26 червня 2017 року станом на 16 червня 2020 р., що становить 1 235,08 грн., з яких: 1226,68грн. - заборгованість за кредитом; 8,40 грн. - заборгованість за процентами, яка підлягає стягненню з відповідача на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк».

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, що складає 60,20 грн..

Керуючись ст.ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 263-265, 268, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ) заборгованість кредитним договором №GP-5139403 від 26.09.2013 року в розмірі 1 235,08 грн., з яких: 1226,68грн. - заборгованість за кредитом; 8,40 грн. - заборгованість за процентами, а також судовий збір 60,20 грн.

В іншій частині позову Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. В. Васильченко