Справа № 347/2373/20
Провадження № 2/347/175/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

17 червня 2021 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю.С.,

секретаря Удудяк І.А.,

розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, -

в с т а н о в и в

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

18.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 11.10.2018 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку у АДРЕСА_1 . На час укладення договору у будинку ніхто не проживав, та не був зареєстрований, про, що зазначено в п. 9 договору. Однак після укладення договору, маючи ключі від будинку, відповідач самовільно зайняла вказаний житловий будинок, та займає його без відповідних правових підстав. Добровільно звільнити займане житлове приміщення, яке їй більше не належить відповідач відмовляється, тим самим вчиняючи йому перешкоди у користуванні його власністю.

З цих підстав, ОСОБА_1 просив постановити рішення, яким усунути йому перешкоди в користуванні житловим будинком, шляхом примусового виселення ОСОБА_2 з житлового будинку по АДРЕСА_1 без надання їй іншого житлового приміщення та зобов?язати її забрати усі свої речі з вищевказаного будинку.

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Позивач, та його представник будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання призначене на 17.06.2021 року для розгляду справи не з`явилися. Однак, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та за відсутності позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували (а.с. 96).

Відповідач в судові засідання не з`являлася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала (а.с. 19, 34, 39, 48, 53, 92).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 29.12.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін (відповідача) та призначено підготовче судове засідання на 26.01.2021 року.

Ухвалою суду від 26.01.2021 року підготовче судове засідання було відкладено на 11.02.2021 року.

Ухвалою суду від 11.02.2021 року підготовче судове провадження закрито, та призначено справу до судового розгляду на 25.02.2021 року.

25.02.2021 року розгляд справи було відкладено на 04.03.2021 року у зв?язку з перебуванням головуючої судді на лікарняному.

04.03.2021 року розгляд справи було відкладено на 25.03.2021 року у зв?язку з відсутністю даних про належне повідомлення відповідача.

25.03.2021 року розгляд справи було відкладено на 08.04.2021 року у зв?язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою суду від 08.04.2021 року судове засідання було відкладено у зв`язку з відсутністю даних про належне повідомлення відповідача.

Ухвалою від 21.04.2021 року судове засідання у справі відкладено на 13.05.2021 року у зв`язку з неявкою сторін, та відсутністю відомостей про їх належне повідомлення.

Ухвалою від 13.05.2021 року розгляд справи відкладено за клопотанням позивача.

Ухвалою від 31.05.2021 року розгляд справи відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи.

Про судове засідання на 17.06.2021 року сторони були належним чином повідомленими.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Відповідач будучи належним чином повідомленою в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомляла (а.с. 92).

Судом також були розміщені (оприлюднені) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судові засідання по справі №347/2373/20 відповідача ОСОБА_2 (а.с. 45, 64, 70, 79, 86).

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (згідно із пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (згідно із частинами четвертоюта п`ятою статті 268 ЦПК України).

Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, жодних заяв від неї не надходило, та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подала, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи (а.с.97).

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

11.10.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 6-8).

У пункті 9 вказаного договору зазначено, що у даному житловому будинку ніхто не проживає та не зареєстрований, що підтверджується довідкою виданою Рожнівською сільською радою об?єднаної територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області 08.10.2018 року № 2246 (а.с. 7).

У пункті 13 договору зазначено, що продавець зобов?язується передати житловий будинок покупцю до 14.10.2018 року (а.с. 6 на звороті).

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с. 9).

Згідно довідки Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 24.12.2020 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Згідно листа-відповіді Рожнівської сільської ради на запит суду від 22.02.2021 року №272/2.2.-03 під час обстеження господарства по АДРЕСА_1 встановлено, що станом на 22.02.2021 року там проживають: ОСОБА_3 , 1983 року народження, його дружина ОСОБА_4 , 1984 року народження та діти ОСОБА_5 2011 року народження, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також мати ОСОБА_2 1961 року народження, якої не було вдома (а.с. 41).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю в позивача перешкод у користуванні належним йому на праві власності житловим будинком через зареєстроване та фактичне місце проживання у ньому відповідача (колишнього власника) ОСОБА_2 .

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пунктом 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності.

Так, відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Стаття 41 Конституції України закріпила, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до глави 23 ЦК України громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16,386,391 ЦК України.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. ст. 150, 155 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що «відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння».

Таким чином, підставою для задоволення позову про усунення перешкод в користуванні власністю є встановлення сукупності певних обставини, а саме: наявність у позивача права власності на майно та наявність перешкод у можливості користування ним своєю власністю.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . Підставою виникнення є договір купівлі - продажу житлового будинку, укладений між (позивачем) ОСОБА_1 та (відповідачем) ОСОБА_2 (а.с. 6-8). Право власності позивача на вказаний житловий будинок також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9).

Згідно довідки Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 24.12.2020 року та листа-відповіді Рожнівської сільської ради на запит суду від 22.02.2021 року №272/2.2.-03 в житловому будинку АДРЕСА_1 продовжує проживати відповідач ОСОБА_2 .

Пунктом 13 договору сторонами узгоджено, що продавець зобов?язується передати житловий будинок покупцю до 14.10.2018 року (а.с. 6 на звороті). Також у пункті 13 Договору сторонами обумовлено обов?язок продавця ( ОСОБА_2 ) звільнити житловий будинок від речей домашньої обстановки, вилучити ключі від житлового будинку у осіб, які їх мали та передати житловий будинок покупцю ( ОСОБА_1 ) до 14.10.2018 року.

У пункті 4 Договору сторонами досягнуто згоди що продаж зазначеного житлового будинку за згодою сторін вчинено за ціною 131 534,00 грн., і ця сума повністю сплачена покупцем (позивачем ОСОБА_1 ) та отримана продавцем (відповідачем ОСОБА_2 ) особисто до укладення, підписання та нотаріального посвідчення договору купівлі- продажу.

Отже, суд доходить висновку, що право власності відповідача ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок припинилося у зв?язку з укладенням договору купівлі-продажу.

Оскільки між позивачем та відповідачем відсутні інші домовленості щодо користування житлом (суду не надано доказів на підтвердження їх наявності), враховуючи, що у ході судового розгляду підтверджено факт проживання відповідача у житловому будинку, що належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, суд доходить висновку, що своїми діями, не пов`язаними з позбавленням володіння, відповідач порушує право власності та законного володіння позивача.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Беручи до уваги принцип диспозитивності судового процесу щодо розгляду справи виключно в межах позовних вимог та принцип правової визначеності, заявлені ОСОБА_1 вимоги щодо виселення ОСОБА_2 з житлового будинку, та зобов?язання її забрати свої речі з вищевказаного житлового будинку, підлягають задоволенню, оскільки дані вимоги безпосередньо впливають на права та обов`язки єдиного одноособового власника житлового будинку ОСОБА_1 .

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .

Розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 840, 80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

На підставі статей 41, 47 Конституції України, 150, 155 ЖК України, статей 16, 317, 31, 386, 391, ЦК України та керуючись статтями 2, 4, 10, 12, 23, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) перешкоди в користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з житлового будинку по АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Зобов?язати ОСОБА_2 забрати з житлового будинку по АДРЕСА_1 усі свої речі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Косівським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Косівського районного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач може оскаржити рішення суду безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Косівський районний суд Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 17 червня 2021 року.

Суддя Ю.С. Кіцула