Дата документу 02.06.2021 Справа № 812/4297/12
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №812/4297/12 Головуючий у 1-й інстанції: Холод Р.С.
Провадження №22-ц/807/1143/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2011 року Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» обґрунтовує тим, що 07 лютого 2008 року між Акціонерним товариством "РОДОВІД БАНК" (17 червня 2009 року найменування Відкритого акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" змінено на Публічне акціонерне товариство "РОДОВІД БАНК") та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №34.1/АА-001.08.1, зі змінами, внесеними додатковою угодою до кредитного договору від 20 серпня 2008 року.

Відповідно до змісту п.1.1,1.2 Кредитного договору, Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 16 711, 00 доларів США, терміном по 07 лютого 2015 року, включно зі сплатою 12,5 % річних. Кредитні кошти надавались виключно на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів.

Факт видачі 07 лютого 2008 року позичальнику кредитних коштів в розмірі 16711,00 доларів США підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

20 серпня 2008 року було укладено додаткову угоду до кредитного договору, за якою проценту ставку за кредитом встановлено 14,5%.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» за Кредитним договором №34.1/АА-001.08.2 від 07 лютого 2008 року між Акціонерним товариством "РОДОВІД БАНК" та позичальником було укладено договір застави транспортного засобу №34.1/АА-001.08.2, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Капшуровою Ю.В., зареєстровано в реєстрі № 463.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 були порушені умови Кредитного договору щодо повернення кредиту та нарахованих процентів, внаслідок цього було вчинено виконавчий напис від 27 листопада 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. зареєстрований в реєстрі за №1126, згідно з яким заборгованість склала: кредит в сумі, еквівалентній 15 098, 92 доларам США; відсотки в сумі, еквівалентній 2 429, 74 доларам США; пеня в сумі, еквівалентній 15 990, 94 доларам США, що становить:33 519, 60 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 267 519, 93 гривень.

Також, згідно виконавчого напису було запропоновано звернути стягнення на автомобіль марки «SКОDА», модель «FABIA A», рік випуску 2007, колір - сірий, шасі (кузов рама, коляска) № НОМЕР_2 , тип - легковий хетчбек, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , на підставі договору застави транспортного засобу, передане у заставу Публічному акціонерному товариству «РОДОВІД БАНК».

Згідно постанови № 147/9 від 18 лютого 2010 року, на підставі виконавчого напису № 1126 від 27 листопада 2009 року, було відкрите виконавче провадження з виконання звернення стягнення на автомобіль марки «SКОDА», модель «FABIA A», рік випуску 2007, колір - сірий, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

В результаті виконавчого провадження автомобіль було реалізовано Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрспецреалізація"- ЗФ 22 листопада 2010 року на підставі договору про надання послуг по організації і проведенню аукціону з реалізації арештованого рухомого майна №0-08012 від 20 серпня 2010 року за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, буд. 84-Б, оф. 32 .

06 грудня 2010 року складено акт державного виконавця про проведення аукціону з реалізації майна, а саме: автомобілю марки «SKODA», модель «FABIA А», рік випуску - 2007, колір - сірий, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

На прилюдних торгах, що відбулись 22 листопада 2010 року, автомобіль було реалізовано за 39740, 00 грн. Кошти, перераховані на поточний рахунок Акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" становлять 26 744,28 грн. Погашення заборгованості за процентами та часткове погашення заборгованості за кредитом підтверджується випискою за рахунком НОМЕР_4 за період 07 лютого 2008 року - 13 липня 2011 року.

24 грудня 2010 року головним державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Касас Коньон О.Р. винесено постанову № 147/9 про повернення виконавчого документа стягувачеві. На момент прийняття постанови про повернення виконавчого документа ОСОБА_1 не повернув Банку загальну суму заборгованості.

Станом на 24 жовтня 2011 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором № №34.1/АА-001.08.2 від 07 лютого 2008 року з додатковою угодою до кредитного договору від 20 серпня 2008 року складає 205 411,85 доларів США, із них: заборгованість за кредитом - 14 193,45 доларів США, що підтверджується випискою за рахунком НОМЕР_5 за період 07.02.2008 по 24.10.2011, що еквівалентно 113 202,70 грн за курсом НБУ 7,9757 гривень за 1 долар США станом на 24.10.2011; пеня - 191 218,40 доларів США, що еквівалентно 1 525 100,60 грн за курсом НБУ 7,9757 гривень за 1 долар США станом на 24.10.2011.

Із урахуванням зазначеного, Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» просило суд:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» заборгованість за кредитним договором № 34.1/АА-001.08.1 від 07 лютого 2008 року в розмірі 205411,85 доларів США, що еквівалентно 1 638 303,29 грн та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2012 року позов Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2019 року заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2012 року, скасовано. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 жовтня 2019 року залучено до участі у справі позивачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2020 року позов Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» суму заборгованості за кредитним договором №34.1/АА-001.08.2 від 07.02.2008 в сумі 21293 долара 45 центів США, з яких: 14193 долара 45 центів США - прострочена заборгованість за кредитом; 7100 доларів США - пеня.

В іншій частині позову, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 , адвокат Кузьмінов Дмитро Валерійович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким просив позовну заяву Публічного акціонерного товариситва «Родовід Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Акціонерне товариство «Родовід Банк» змінив строк кредитування з 07 лютого 2015 року на 11 грудня 2009 року, у зв`язку з чим 11 грудня 2009 року перевів всю заборгованість до простроченої і на виконання приписів п.4.4. Кредитного договору припинив нарахування відсотків. Таким чином, з моменту настання строку повернення кредиту у повному обсязі, що відповідає строку кредитування, кредитор втратив право нараховувати обумовлені договором умови платності користування грошовими коштами, в тому числі неустойку у вигляді пені та/або штрафу, у зв`язку з чим заявлені вимоги по стягненню пені є безпідставними, а прийняте судове рішення про часткове стягнення пені є незаконним. Також вважає, що суд безпідставно поклав на відповідача обов`язок повернення тіла кредиту у доларах США, оскільки вважає, що поверненню підлягшає різниця суми залишку тіла кредиту у гривні, яка визначена кредитором на день вчинення виконавчого напису у розмірі 113263.73 грн, що відповідає залишку заборгованості за кредитом після реалізації застави.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. У зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (т. 3 а.с. 106) до апеляційного суду не з`явився, надав клопотання в якому просив розгляд апеляційної скарги проводити без участі представника Товариства (т.3 а.с. 132-135 ).

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів ухвалила здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», повідомленого належним чином про дату, час і місце розгляду справи, який не з`явився в судове засідання, на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частні або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено і не спростовано відповідачем факт укладення кредитного договору, отримання ним коштів та придбання автомобіля марки «SKODA», модель «FABIA А», рік випуску - 2007, колір - сірий, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , а отже заборгованість за тілом кредиту є безспірною і такою, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 . Водночас, направивши відповідачу досудову вимогу про виконання порушеного зобов`язання в повному обсязі та вчинивши виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави та перевівши усю заборгованість до простроченої і на виконання приписів п.4.4 Кредитного договору припинивши нарахування відсотків, суд прийшов до висновку, що Акціонерне товариство «Родовід Банк» змінив строк кредитування з 07.02.2015 на 11.12.2009. У зв`язку з цим стягненню з ОСОБА_1 підлягає заборгованість за кредитним договором станом на 24.10.2011 у сумі 21 293 долара 45 центів США, з яких: 14 193 долара 45 центів США - прострочена заборгованість за кредитом; 7100 доларів США - пеня (зменшена судом на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України) за період з 26.10.2010 року по 23.10.2011 року, яка обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду враховуючи заяву представника ОСОБА_1 про застосування позовної давності.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитись виходячи з наступного.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверененням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 07 лютого 2008 року між Акціонерними товариством "РОДОВІД БАНК" (17.06.2009 найменування Відкритого акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" змінено на Публічне акціонерне товариство "РОДОВІД БАНК") та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 34.1/АА-001.08.1, зі змінами, внесеними додатковою угодою до Кредитного договору від 20 серпня 2008 року. (т. 1 а.с. 6-8; 9).

За умовами договору Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 16 711, 00 доларів США, терміном по 07 лютого 2015 року включно зі сплатою 12,5 % річних. Кредитні кошти надавались виключно на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. Факт видачі 07 лютого 2008 року позичальнику кредитних коштів в розмірі 16 711 00 доларів США підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 (т. 1, а.с. 6-9).

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством "РОДОВІД БАНК" за кредитним договором №34.1/АА-001.08.2 від 07 лютого 2008 року між Акціонерним товариством "РОДОВІД БАНК" та позичальником було укладено договір застави транспортного засобу №34.1/АА-001.08.2, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Капшуровою Ю.В., зареєстровано в реєстрі № 463. (т.1, а.с. 10-13).

27 листопада 2019 року вчинений виконавчий напис від 27 листопада 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. зареєстрований в реєстрі за № 1126, згідно з яким заборгованість склала: кредит в сумі, еквівалентній 15 098, 92 доларам США; відсотки в сумі, еквівалентній 2 429, 74 доларам США; пеня в сумі, еквівалентній 15 990, 94 доларам США, що становить: 33 519, 60 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 267 519, 93 гривень. Також, згідно виконавчого напису було запропоновано звернути стягнення на автомобіль марки «SКОDА, модель FABIA A», рік випуску 2007, колір - сірий, шасі (кузов рама, коляска) № НОМЕР_2 , тип - легковий хетчбек, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , на підставі договору застави транспортного засобу, передане у заставу ПАТ ''РОДОВІД БАНК" (т.1, а.с. 14).

Згідно постанови державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції № 147/9 від 18 лютого 2010 року, було відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1126 від 27 листопада 2009 року, про звернення стягнення на автомобіль марки SКОDА, модель FABIA A, рік випуску 2007, колір - сірий, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . За рахунок коштів отриманих від реалізації зазначеного для задоволення вимог Акцонерного товариства "РОДОВІД БАНК" у розмірі 26 519,93 грн, а також відшкодування витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 700 грн.(т. 1, а.с. 15-16).

В результаті виконавчого провадження автомобіль було реалізовано Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрспецреалізація"- ЗФ 22 листопада 2010 року на підставі договору про надання послуг по організації і проведенню аукціону з реалізації арештованого рухомого майна №0-08012 від 20.08.2010 за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, буд. 84-Б, оф. 32 .

06 грудня 2010 року складено акт державного виконавця про проведення аукціону з реалізації майна, а саме: автомобіля марки SKODA, модель FABIA А, рік випуску - 2007, колір - сірий, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . На прилюдних торгах, що відбулись 22.11.2010, автомобіль було реалізовано за 39740,00 грн. Кошти, перераховані на поточний рахунок Акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" становлять 26 744,28 грн. Погашення заборгованості за процентами та часткове погашення заборгованості за кредитом підтверджується випискою за рахунком НОМЕР_4 за період 07.02.2008 - 13.07.2011. (т. 1, а.с. 17-18).

Тобто, в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі Кредитного договору №34.1/АА-001.08.2 від 07 лютого 2008 року з додатковою угодою до кредитного договору від 20 серпня 2008 року Акціонерне товариство «Родовід Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», правомірно надав відповідачу ОСОБА_1 кредит. Однак, останній порушує вимоги кредитного договору, а саме, не виконує в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту та відсотків, тому станом на 24 жовтня 2011 року виникла заборгованість у сумі 205 411,85 дол. США, що згідно курсу НБУ (7,9757 грн. за 1 долар США) еквівалентно 1638 303 грн 29 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 14 193,45 доларів США, що еквівалентно 113 202,70 грн; пеня - 191 218,40 доларів США, що еквівалентно 1 525 100,60 грн. (т. 1, а.с. 3-5).

Відповідно до матеріалів зведеного виконавчого провадження № 50695237 за виконавчим листом № 812/4297/2012 від 14 грудня 2012 року, з якого встановлено, що 16 травня 2019 року виконавче провадження закінчено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», до цього часу заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2012 року виконано не було (т. 2).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором, який укладається у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено і не спростовано відповідачем факт укладення кредитного договору, отримання ним коштів та придбання автомобіля марки «SKODA», модель «FABIA А», рік випуску - 2007, колір - сірий, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , а отже заборгованість за тілом кредиту є безспірною і такою, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом або в позасудовому порядку згідно з цим Законом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Повідомлення повинно містити таку інформацію:

1) зміст порушення, вчиненого боржником;

2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги;

3) опис предмета забезпечувального обтяження;

4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов`язання боржника до момент)" реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу;

5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжував;

6)вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчиненні виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або інше відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави АТ «Родовід Банк» було зобов`язано надіслати боржнику, яким є Відповідач у справі, та надати нотаріусу письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, у якому викладена вимога про усунення порушення або повернення кредиту.

Зі змісту виконавчого напису вбачається, що АТ «Родовід Банк» заявив вимогу про повне виконання зобов`язання за Кредитним договором, у зв`язку з чим виконавчий напис нотаріусом вчинено на усю суму заборгованості за кредитним договором, яка існувала на той час, що свідчить про те, що кредитор достроково зажадав повернення усієї заборгованості, тобто змінив строк кредитування.

Згідно виписок по особовим рахункам, які додані до позовної заяви, 11.12.2009

вся заборгованість за Кредитним договором стала простроченою, що свідчить

про те, що АТ «Родовід Банк» змінило строк кредитування, який згідно п. 1.1 Кредитного

договору встановлено терміном по 07.02.2015 року

Це ж саме підтверджується розрахунком заборгованості.

Змістом п. 4.4 Кредитного договору визначено, що у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами у строк, встановлений у пункті 1.1 цього договору, останнє нарахування процентів за користування кредитами здійснюється наступного робочого дня за датою вказаною у пункті 1.1 цього договору, в подальшому проценти за користування кредитами не нараховуються.

З розрахунку заборгованості вбачається, що АТ «Родовід Банк» нараховувало відсотки до 11.12.2009, розмір яких на цю дату складав 2429,74 доларів США, і подальше нарахування не здійснювалось.

Зазначене переконливо свідчить, що АТ «Родовід Банк» змінив строк кредитування з 07.02,2015 на 11.12.2009 , у зв`язку з чим 11.12.2009 перевів усю заборгованість до простроченої і на виконання приписів п. 4.4 Кредитного договору припинив нарахування відсотків.

Зазначені обставини позивачем не спростовано.

У п. 54 постанови Великої палати Верховного суду від 28.03.2018 року у справі «444/9519/12 (провадження № 14-10цс183 зазначено, що Велика палата Верховного суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

У постанові Великої палати Верховного суду від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16 (провадження № 14-318цс18) зазначено, що Велика палата Верховного суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 1ДК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року [справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року [справа № 14-154цс18).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14193.45 доларів США, оскількисуд першої інстанції, задовольняючи вимоги щодо стягнення боргу по кредиту в розмірі 14193.45 доларів США належним чином перевірив, що його розмір визначений позивачем станом на 24 жовтня 2011 року, та з урахуванням вимоги, якою Банк змінив строк кредитування з 07 лютого 2015 року на 11 грудня 2009 року, до суду звернувся в жовтні 2011 року, тобто з дотриманням загального строку позовної давності, прийшов до обгунтованого висновку про стягнення заборгованості за тілом кредиту.

В цій частині висновки суду відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно стягнув заборгованість за тілом кредиту у доларах США є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

У постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України, належним виконання зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі і саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не безумовно в національній валюті, відступивши від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, а також у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 308/3824/16-ц, про неможливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті.

Наведене дає підстави для висновку, що у разі укладення сторонами кредитного договору, предметом якого є іноземна валюта, суд має ухвалити рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті. Визначення у рішенні еквівалента суми боргу за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами в національній валюті не відповідає вимогам законодавства, є зайвим і неправильним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц (провадження № 14-600цс18)).

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18.

Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року в справі № 6-79цс14, а також у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року в справі № 308/3824/16-ц.

Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначає, що нею висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що кредитний договір № 34.1/АА-001.08.1 було укладено 07.02.2008 року, між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 , предметом договору є відновлювальна кредитна лінія на суму 16 711 доларів США, тобто в іноземній валюті, умови часткового погашення кредиту (дата і сума) також зазначені в іноземній валюті (щомісячно по 199 доларів США), а отже у суду першої інстанції були усі підстави для стягнення суми боргу за кредитом саме в іноземній валюті.

Що стосується позовних вимог про стягнення пені, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом.

Право кредитодавця нараховувати обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідні правові висновки наявні у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12.

Згідно із частиною другої статті 416 ЦПК України та частиною першої статті 417 ЦПК України висновок Великої Палати Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися норма матеріального права, є обов`язковим для застосування судами.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги щодо пені, не дав належної правової оцінки тому, що відповідно до розрахунку заборгованості позичальника пеня нарахована у період з 11 липня 2008 року по 06.12.2010 року, тобто, в тому й числі за період після зміни позивачем строку кредитування (направлення позичальнику вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості від 11 грудня 2009 року, звернення стягнення на предмет застави), що виключало право позивача нараховувати пеню за відповідний період часу, тобто після 11.12.2009.

Отже, суд першої інстанції стягуючи пеню за прострочення кредиту за період з 26.10.2010 по 23.10.2011 не врахував, що після припинення дії кредитного договору в грудні 2009 року, у кредитора відсутні підстави для нарахування пені, а тому рішення суду щодо стягнення пені за період з 26 жовтня 2010 року по 23 жовтя 2011 року, яка обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду та становить 72898.02 доларів США ухвалено з неправильним застосуванням вищезазначених норм матеріального права.

Разом із цим,колегія суддів зазначає, що в даному випадку не можна відмовляти в стягненні пені у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності, оскільки враховуючи, що пеня нараховувалася за період після зміни позивачем строку кредитного договору, в частині цих позовних вимог необхідно відмовляти з підстав їх необґрунтованості, а не у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Ці висновки також узгоджуються із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 31 жовтня 2018 року в справі № 367/6105/16-ц.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, однак неправильно застосував норми матеріального права в частині стягнення пені, тому апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, та скасування рішення в частині стягнення пені у розмірі 7100 доларів США, яка визначена судом за період з 26.10.2010 по 23.10.2011 із застосуванням ч. 3 ст. 551 ЦК України та ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до суб`єктивного тлумачення заявником норм цивільного законодавства України, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, та не можуть бути підставами для скасування вказаного судового рішення та відмови у задоволенні позову ТОВ « Вердикт Капітал» в повному обсязі.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог та апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» підлягає тягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 117.46 грн (113202.70 х 1700.00 : 1638303.29),за подання апеляційної скарги з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2373.80 грн (1525100.60х2550.00 : 1638303.29).

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2020 рокув частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення пеніта вирішення питання про судові витрати, скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення пені за кредитним договором № 34.1/АА-001.08.2 від 07 лютого 2008 року у розмірі 7100 доларів США - відмовити.

У решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 117.46 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2373.80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 07 червня 2021 року.

Головуючий суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.