Справа № 151/362/21
Провадження № 2/151/153/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2021 р. смт. Чечельник

Суддя Чечельницького районного суду Вінницької області Моцний В.С. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №151/362/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини .

Одночасно з подачею позовної заяви про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, позивачка подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на виїзд (вивезення) малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06 серпня 2018 року. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок погіршення сімейних відносин вона з дитиною з 30 квітня 2021 року проживає окремо від відповідача в Україні. Також зазначає, що відповідач стосовно неї та їх дитини неодноразово вчиняв як фізичне так і психологічне насилля, у зв`язку із чим вона неодноразово зверталася до органів поліції.

Крім того позивачка зазначає, що відповідач є громадянином Турецької Республіки, та погрожує без її згоди вивезти дитину за межі України, та неприйняття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч.2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема шляхом заборони вчиняти певні дії.

Як роз`яснено в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

Згідно з ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п.4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка (штамп) про взяття на постійний консульський облік у закордонній дипломатичній установі України або перебування такого громадянина на постійному консульському обліку підтверджується довідкою про перебування на консульському обліку, яка формується з використанням засобів відомчої інформаційної системи МЗС; у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері); довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем; свідоцтва про народження дитини, виданого компетентним органом іноземної держави, що не містить відомостей про батька дитини, легалізованого або засвідченого апостилем, а також без будь-якого додаткового засвідчення у випадках, передбачених міжнародним договором України; 3) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред`явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб; 4) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця та більше дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на захворювання, передбачені частиною п`ятою статті 157 Сімейного кодексу України, під час пред`явлення таких документів або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав: довідки, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, про наявність заборгованості із сплати аліментів (у разі коли сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці); документа, виданого лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу, в порядку та за формою, встановленими МОЗ (у разі коли сума заборгованості по аліментах становить понад три місяці, але не більше чотирьох місяців).

Однак позивачем не надано доказів того, що відповідач має намір вивозити дитину, крім того, не надано доказів того, що вивезення дитини за кордон може порушити або обмежити її права, створити загрозу їх здоров`ю та життю, місце проживання дитини на даний час не визначено.

Тобто, позивачем не надано доказів, не встановлено обставин на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення позову до суду щодо визначення місця проживання дитини. Тому, самі лише твердження заявника про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що позивачем на даний час не надано суду достатньо доказів щодо обґрунтованості заявленого клопотання про забезпечення позову, суддя не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяві про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.149,150,151 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №151/362/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів після отримання копії ухвали до Вінницького апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.С.Моцний