ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/1058/20 Номер провадження 22-ц/814/1362/21Головуючий у 1-й інстанції Лизенко А. В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя : Триголов В.М.,

судді: Лобов О.А., Дорош А.І.,

секретар: Коротун І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 02 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Козельщинська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування за законом.,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Козельщинська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування за законом.

В обґрунтування позову позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_3 , після смерті батька залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач прийняв спадщину шляхом подачі відповідної заяви до Козельщинської державної нотаріальної контори. В подальшому дізнався, що відповідач, його рідний брат, також подав заяву про прийняття спадщини

Позивач зазначає, що померлий ОСОБА_3 за життя хворів на цукровий діабет, гіпертонію, в нього було ампутовані обидві ноги. В травні 2019 року, після смерті дружини матері сторін, батько переїхав в м.Глобино, до позивача, на постійне проживання. Протягом всього часу проживання ОСОБА_3 у позивача, відповідач жодного разу не навідувався до нього та ухилявся від надання матеріальної допомоги.

Таким чином, позивач вважає, брат ухилявся від надання допомоги своєму батькові, який через похилий вік, тяжку хворобу та каліцтво був у безпорадному стані.

Просить суд усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 .

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 02 квітня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Козельщинська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування за законом відмовлено.

Не погодившись з рішенням районного суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовільнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує на те, що місцевим судом не в повному обсязі досліджено докази, надані позивачем, не вірно витлумачено покази свідків, та не взято до уваги покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Звертає увагу суду на те, що місцевий суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки в обґрунтування рішення суду вказано про відсутність доказів повного умисного ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю. На думку позивача, ст.. 1224 ЦК України не визначено обов`язкової наявності умислу при ухиленні від надання допомоги спадкодавцю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що позивач та відповідач є рідними синами померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Згідно довідки, виданої Бреусівською сільською радою Козельщинського району, ОСОБА_3 був зареєстрований в селі Бреусівка Козельщинського району Полтавської області, але фактично проживав у свого сина, ОСОБА_1 , з 30.05.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.16).

За життя ОСОБА_3 встановлено першу групу інвалідності загального захворювання, та він потребував постійного стороннього догляду (а.с. 14).

Згідно виписки із медичної карти ОСОБА_3 мав захворювання серця, цукровий діабет, культі обох ніг (а.с.19).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно померлий ОСОБА_3 мав у власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Відмовляючи у задовленні позову, місцевий суд виходив з того, що позивачем не доведено факт повного умисного ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, який перебував у безпорадному стані.

Колегія суддв погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, ч. 5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Зі змісту наведеної норми закону вбачається, що лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15 (провадження№ 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17 (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19).

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №337/6000/15 (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі №404/2163/16 (провадження № 61-15926св18).

Отже, висновки місцевого суду про недоведеність саме умисного ухилення відповідача від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю є вірним, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності зазначених вище юридичних фактів у їх сукупності, що є його процесуальним обов`язком позивача у силу статті 12, 81 ЦПК України.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд при вирішення спору вийшов за межі позовних вимог.

Крім того при вирішення позову про усунення від спадкування, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

З матеріалів справи слідує, що позивачем не доведено, що батько сторін ОСОБА_3 потребував допомоги саме від відповідача ОСОБА_6 .

Оцінюючи доводи апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції щодо ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, колегія суддів дійшла висновку, що ненадання відповідачем допомоги батьку ОСОБА_3 у період, коли він проживав у позивача само по собі не свідчить про його ухилення від надання цієї допомоги.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, висновки місцевого суду ґрунтуються на законі та встановлених у справі фактичних обставинах, на підставі наданих учасниками справи доказів, яким судом дана відповідна правова оцінка згідно ст. 89 ЦПК України.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С ТА Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 02 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді : А.І. Дорош

О.А. Лобов