КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №369/1669/20 головуючий у І інстанції: Дубас Т.В. провадження 22-ц/824/6893/2021 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Гаращенка Д.Р.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут», про визнання права на забезпечення і встановлення безкоштовного індивідуального лічильника газу.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась із позовом, який обґрунтовано тим, що він є співвласником багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

16 січня 2019 року ОСОБА_1 була подана заява до відповідача про незаконність встановлення загальнобудинкового лічильника газу за вказаною адресою.

03 жовтня 2019 року ОСОБА_1 була подана претензія до AT «Київоблгаз» стосовно незаконності встановлення будинкового вузла обліку газу.

У відповідь на претензію відповідач зазначив, що AT «Київоблгаз» зі свого боку забезпечило повний комерційний облік природного газу усіх мешканців будинку.

Позивач зазначив, що встановлення відповідачем загальнобудинкового вузла обліку природного газу за вказаною адресою без згоди на це співвласників будинку та за відсутності відповідного договору про врегулювання цього питання є протиправним, оскільки посягає на спільне майно співвласників будинку.

Просив суд визнати за ним право на забезпечення індивідуальним безкоштовним газовим лічильником за рахунок АТ ОГС «Київоблгаз», зобов`язати АТ ОГС «Київоблгаз» здійснити встановлення в квартирі АДРЕСА_1 індивідуальний газовий лічильник, до встановлення індивідуального газового лічильника проводити нарахування за спожитий природний газ.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано за позивачем право на забезпечення індивідуальним безкоштовним газовим лічильником, зобов`язано АТ ОГС «Київоблгаз» здійснити встановлення індивідуального газового лічильника.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, представник АТ ОГС «Київоблгаз» подав апеляційну скаргу.

Зазначає, що відповідач дотримується та виконує вимоги законодавства, щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу.

Зауважує, що у разі встановлення будинкового лічильника природного газу комерційний облік природного газу споживачам вважається забезпеченим, тому необхідність встановлення індивідуальних лічильників природного газу відсутня.

Крім того, зауважує, що не встановлення індивідуального лічильника станом на момент звернення позивача з позовом не могло порушити його прво, оскільки граничний строк втановлення передбачений законодавством встановлено до 01 січня 2021 року,.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом строк не надходив.

У судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що визнання права позивача на забезпечення індивідуальним безкоштовним газовим лічильником та зобов`язання встановити йому останній буде відповідати державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивача з отримання послуги по газопостачанню, встановлення позивачу індивідуального лічильника забезпечить оплату саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

Колегія погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є співвласником багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на ј частину квартири АДРЕСА_4 за вказаною адресою належить йому на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 31 січня 2003 року.

На підставі публічного типового договору розподілу природного газу з АТ «ОГС «Київоблгаз», розроблений регулятором НКРЕКП відповідно до ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» та затверджений Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, а також Договору про надання послуг з газопостачання з AT «ОГС «Київоблгаз» позивач споживає природний газ за вищевказаною адресою.

Права та обов`язки споживачів визначені Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VI «Права і обов`язки постачальника».

Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору ПАТ «Київоблгаз», правонаступником якого є АТ "Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а позивачі взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У частині 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем (постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494) оператор газорозподільної системи (оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Позивач є споживачем природного газу, а АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», - оператором ГРМ, тобто виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Ухвалюючи рішення про зобов`язання відповідача встановити позивачу індивідуальний лічильник, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, обґрунтовано виходив із того, що стаття 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні (індивідуальні) прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

Відмова АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», встановити індивідуальний лічильник у квартирі позивача суперечить вимогам чинного законодавства, порушує права позивача.

Встановлення лише загальнобудинкового вузла обліку газу без погодження із позивачем та нарахування вартості спожитого газу на підставі показників загальнобудинкового вузла обліку газу порушують права позивача, оскільки в процесі обліку спожитого газу не відображається фактичне споживання газу кожним окремо споживачем багатоквартирного будинку, у квартирі якого відсутній лічильник, що призводить до нарахування вартості споживання газу, який насправді не використовувався споживачами.

Задоволення вимоги позивача про зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» встановити індивідуальний лічильник, спрямоване на забезпечення раціонального використання ресурсів та рівних можливостей для позивача з отримання послуг по газопостачанню; встановлення позивачу індивідуального лічильника забезпечить оплату ним саме того об`єму газу, який спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

Вирішуючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суд першої інстанції правильно зазначив, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Саме на АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», покладений обов`язок з встановлення лічильників газу у строк до 1 січня 2021 року і товариство повинно вживати заходів щодо залучення джерел фінансування цих робіт, а покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17 (провадження № 14-347цс18).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» встановити індивідуальний лічильник у квартирі позивача, оскільки судом правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» є необґрунтованими та відхиляються колегією суддів. Аргументи апеляційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «22» червня 2021 року.

Головуючий

Судді: