Справа № 450/3184/20 Провадження № 2/450/587/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Нестерак Д.В.

з участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на її користь 34568 грн. 81 коп. страхового відшкодування, 2856 грн. 11 коп. пені, 2500 грн. витрат на виготовлення звіту автотоварознавчого дослідження, а також з ОСОБА_3 на її користь 2000 грн. франшизи, 10000 грн. завданої моральної шкоди.

Мотивувала свої позовні вимоги тим, що 28 жовтня 2019 року близько 11 год. 10 хв. на 533 км + 700 м автодороги «Київ Чоп» водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ДАФ» номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки «УПР 1212» номерний знак НОМЕР_2 , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес-Бенц» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку, під час якого автомобілі отримали механічні пошкодження. 23 січня 2020 року постановою Великомихайлівського районного суду Одеської області у справі № 518/1421/19 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «ДАФ» номерний знак НОМЕР_1 була застрахована згідно з полісом № НОМЕР_4 у ПрАТ «УПСК». Повідомила, що вона зверталася до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, внаслідок чого їй 04 березня 2020 року виплачено 61265 грн. 21 коп. відшкодування. Не погоджуючись з сумою відшкодування, вона звернулася до ТзОВ «Експерт-Сервіс», відповідно до висновку якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес-Бенц» номерний знак НОМЕР_3 становить 95834 грн. 02 коп. Різниця між виплаченою сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту, визначеною суб`єктом оціночної діяльності, становить 34568 грн. 81 коп. Повідомила, що вартість проведення оцінки становила 2500 грн. Крім того, враховуючи те, що страховик прострочив виплату страхового відшкодування в повному розмірі, до нього підлягає застосуванню відповідальність, передбачена п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка за період з 05 березня 2020 року до 21 вересня 2020 року становить 2856 грн. 11 коп. Окрім цього, згідно поліса № АО920765, розмір франшизи становив 2000 грн, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 . Зазначила, що внаслідок ДТП протиправними діями ОСОБА_3 їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 10000 грн. Мотивує такий розмір тим, що вона пережила душевні страждання внаслідок пошкодження її автомобіля, ДТП та її наслідки привели до порушення нормальних життєвих зв`язків, вимагають додаткових матеріальних витрат і витрат часу, вона втратила можливість вільно пересуватися у зв`язку з пошкодженням її майна. Враховуючи наведене, просила позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 28 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою від 26 листопада 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

01 грудня 2020 року від представника відповідача ПрАТ «УПСК» Басюк Б.І. надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона з позовними вимогами не погодилася, зазначила, що страховиком здійснено виплату страхового відшкодування на підставі заяви позивача. При цьому, вона не надавала доказів фактичного здійснення ремонту належного їй транспортного засобу. Таким чином, страховиком правомірно утримано суму ПДВ у розмірі 12653 грн. 04 коп. Вартість відновлювального ремонту встановлювалася на підставі страхового акту № ОЦ/235/000/19/0119 відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування». Зазначила, що у страховика не виникло обов`язку по сплаті витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, оскільки на страховика покладається такий обов`язок лише у разі, якщо протягом 10 днів з дня отримання повідомлення про ДТП, він не направить свого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу. Повідомила, що звіт № 556/20 про оцінку автомобіля виготовлений з порушенням чинного законодавства, він не є висновком експерта в розумінні ст. 106 ЦПК України, а тому не може вважатися належним доказом по справі. З огляду на вказане, просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

28 грудня 2020 року представником позивача ОСОБА_5 подано до суду відповідь на відзив, у якому він зазначив, що у звіті № 556/20 сума ПДВ у вартість відновлювального ремонту автомобіля не включена. Крім того, вказаний звіт відповідає вимогам законодавства і є належним доказом у справі, оскільки страховик не узгоджував з позивачем розмір страхового відшкодування. Вказав, що ремонтна калькуляція страховика не відповідає вимогам чинного законодавства. Зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з ПрАТ «УПСК» 32568 грн. 81 коп. страхового відшкодування, 2690 грн. 93 коп. пені. У решті позовні вимоги залишив без змін.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовні заяві та відповіді на відзив, просив такі задовольнити.

Представник відповідача ПрАТ «УПСК», будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності або про відкладення судового розгляду не подала.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи як направленням поштової кореспонденції на його адресу, так і розміщенням оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті суду, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення судового розгляду не подав.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2019 року близько 11 год. 10 хв. на 533 км + 700 м автодороги «Київ Чоп» водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ДАФ» номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки «УПР 1212» номерний знак НОМЕР_2 , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес-Бенц» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку, під час якого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 23 січня 2020 року у справі № 518/1421/19 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частинами 1, 4 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом

За п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України , особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0920765 вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ДАФ» номерний знак НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «УПСК», страхова сума за шкоду, завдану життю і здоров`ю, становить 200000 грн, за шкоду, завдану майну, 100000 грн, розмір франшизи 2000 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог покликається на звіт № 556/20 про оцінку автомобіля, складений 06 квітня 2020 року оцінювачем ТзОВ «АК «Експерт Сервіс» ОСОБА_6 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Мерседес-Бенц» номерний знак НОМЕР_3 з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових становить 95834 грн. 02 коп. без ПДВ.

Водночас, позивач покликається на те, що ремонтна калькуляція № 8408-ZI від 26 листопада 2019, використана страховиком для розрахунку страхового відшкодування, не відповідає вимогам законодавства, а розмір такого є заниженим.

При цьому, представник відповідача ПрАТ «УПСК» у відзиві ставить під сумнів звіт № 556/20 з огляду на невідповідність розрахунків, викладених у ньому, вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Слід зауважити, що суд не володіє спеціальними знаннями для дослідження вказаних документів на предмет їх відповідності або невідповідності вимогам технічних документів.

Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18) дійшов висновку, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Для усунення розбіжностей при визначенні матеріального збитку, суд повинен був у порядку, визначеному процесуальним законом, роз`яснити сторонам про необхідність призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, а також наслідки непризначення відповідної експертизи та положення щодо належності та допустимості доказів .

Суд враховує те, що сторонами відомі їхні процесуальні права та обов`язки, а позивач скористалася професійною правничою допомогою адвокатів Олешко Т.О., Васечко Ю.А. та ОСОБА_1 , які відповідно до вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» мають повну вищу юридичну освіту та стаж роботи в галузі права не менше двох років, що дозволяє презюмувати їх відповідний професійний рівень та рівень знань, зокрема, освіченість у наявності у них права заявити клопотання про призначення відповідної експертизи. Крім того, представництвом інтересів ПрАТ «УПСК» у даній справі здійснювала головний юрисконсульт відділу судових справ юридичного департаменту Басюк Б.І., що також не може не свідчити про її відповідний кваліфікаційний рівень як фахівця в галузі права.

Суд зазначає, що одним з принципів цивільного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 ЦПК України є принцип змагальності сторін.

Статтею 12 ЦПК України розкрито сутність принципу змагальності сторін, відповідно до якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Однак, учасники судового розгляду не скористалися своїм правом та не заявляли будь-яких клопотань про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Суд, в свою чергу, враховуючи принцип змагальності сторін, не має процесуальної можливості самостійно призначати таку експертизу або вказувати учасникам судового розгляду про необхідність проведення такої, що в свою чергу порушувало би принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Таким чином, розрахунок, здійснений страховиком відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Методики товаризнавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, та розрахунок, здійснений суб`єктом оціночної діяльності згідно з Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, є рівноцінними доказами, які суперечать один одному, потребували призначення судової експертизи, а тому підстави для стягнення з ПрАТ «УПСК» на користь позивача 34568 грн. 81 коп. страхового відшкодування, 2856 грн. 11 коп. пені відсутні.

З приводу стягнення з ПрАТ «УПСК» на користь позивача 2500 грн. витрат за виготовлення звіту автотоварознавчого дослідження варто вказати, що відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Пунктом 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків

Матеріалами справи стверджується, що повідомлення про ДТП подано ОСОБА_4 29 жовтня 2019 року.

Актом огляду транспортного засобу від 29 жовтня 2019 року стверджується, що огляд автомобіля марки «Мерседес-Бенц» номерний знак НОМЕР_3 проведено 29 жовтня 2019 року.

Вказані обставини свідчать про те, що страховиком направлено свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у строки, передбачені ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що свідчить про відсутність підстав для задоволення даної позовної вимоги.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача 2000 грн. франшизи слід вказати, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2020 року по справі № 917/1964/19 зазначила, що правовий спір це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права. Правові спори виникають внаслідок порушення суб`єктивних прав у результаті протиправних дій, а також у разі невизнання або оспорювання суб`єктивних прав.

При цьому, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів наявності між нею та відповідачем ОСОБА_3 спору щодо сплати франшизи або доказів того, що вона зверталася до нього з відповідними вимогами.

Вказані обставини свідчать про відсутність між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 спору щодо сплати франшизи у розмірі 2000 грн., у зв`язку з чим дана позовна вимога задоволенню не підлягає.

З приводу вимоги про стягнення моральної шкоди суд зауважує, що відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.

Мотивуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_3 10000 грн. завданої моральної шкоди, позивач покликається на загальні тези, що стосуються завдання моральної шкоди, не конкретизуючи при цьому, чим саме їй завдано такої шкоди, в чому вона полягала. Крім того, нею не обґрунтовано і відповідний розмір такої шкоди.

Розмір завданої позивачу моральної шкоди є недоведеним, оскільки вона на підтвердження заявлених вимог в цій частині посилається лише на сам факт ДТП, за наслідками якої пошкоджене належне їй майно, однак доказів, які свідчать про її відповідних емоційний стан, інші фактори, які потребують доказування в межах даного спору та впливають на підстави та визначення розміру заподіяної шкоди, суду не надано, що свідчить про відсутність підставі для стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача моральної шкоди.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що аргументи, якими позивач мотивувала своїй позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір стягненню з відповідачів на користь позивача не підлягає.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 82, 89, 137, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1188, 1194 ЦК України, ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03 червня 2021 року.

Суддя Мусієвський В.Є.