Справа № 146/1150/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2021 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

вимоги позивача про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди

представник позивача: адвокат Любинецький В.В.

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

24 листопада 2020 року ОСОБА_1 подала до суду даний позов, в якому просить стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнові збитки на загальну суму 5709,98 грн. та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 25000 грн., а також судові витрати.

Даний позов обґрунтовано наступним.

Позивач є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 . 05 серпня 2019 року біля 01 години 30 хвилин до неї додому прибула відповідач ОСОБА_2 , яка на ґрунті ревності до свого чоловіка почала бити їй вікна. При цьому відповідачка принижувала позивача, обзивала нецензурними словами та погрожувала.

На пропозицію зупинити свої протиправні дії, відповідачка не реагувала, а продовжувала свої дії. Позивач вимушена була звернутися до поліції. Лише дії працівників поліції змогли зупинити відповідачку.

Відповідачка побила позивачу скло в вікнах веранди та кімнати, а також два склопакети енергозберігаючих в металопластикових вікнах житлової кімнати. Відповідачка свою вину не заперечує, але відшкодувати завдані збитки добровільно відмовляється.

Позивач вказує, що була вимушена за власний кошт замінити вікна. Крім того позивач, звернулася за юридичною допомогою до адвоката, вартість послуг якого 3000 гривень. При цьому загальна сума нанесених матеріальних збитків складає 2709,98 гривень.

Окрім цього, позивачу протиправною поведінкою відповідача завдано моральної шкоди, що виразилась у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням майна, приниженнями та погрозами. Моральну шкоду позивач оцінює в 25000 гривень.

17 лютого 2021 року відповідачем подано до суду відзив, згідно якого позовні вимоги, просить задовольнити частково.

Даний відзив обґрунтовано наступним.

Позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди відповідач визнає повністю. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди відповідач визнає частково в сумі 500 гривень, оскільки позивач спровокувала дії відповідача щодо неї, зокрема 05 серпня 2019 року о 01:30 годині відповідач застала позивача зі своїм чоловіком в неї вдома під час подружньої зради, тому відповідачу на той час було важко керувати своїми діями.

Щодо сплати 3000 гривень витрат на правову допомогу, то відповідач вказує, що позивачем не додано доказів вказаних витрат.

Окрім того, відповідач вказує, що позивачем здійснено переплату судового збору.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 06 січня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 18 лютого 2021 року.

17 лютого 2021 року відповідачем подано до суду відзив.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 18 лютого 2021 року відкладено підготовче засідання у даній справі на 07 квітня 2021 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 07 квітня 2021 року закрито підготовче провадження, розгляд справи призначено на 13 травня 2021 року.

Доводи учасників справи.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Любинецький В.В., позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, в частині стягнення матеріальної шкоди, однак в частині 3000 гривень витрат на правову допомогу, які позивач включила в матеріальну шкоду, відповідач позов не визнала. В частині моральної шкоди, відповідач вимоги не визнала, оскільки моральних збитків позивачу не спричинено. В частині судових витрати, відповідач позов не визнала.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що позивачка на другий день подзвонила та повідомила, що не спала цілу ніч, так як відповідачка розбила вікно. Через сором, довгий час не виходила в село.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до п.11 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року, суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що до суду з позовом звернулася ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно талону повідомлення єдиного обліку №1990 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_1 05.08.2019 року о 01:33 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 05.08.2019 року о 01:31 годині за адресою: АДРЕСА_1 , відома особа побила вікна в будинку і продовжує їх бити.

Відповідно накладної №46 від 14 серпня 2019 року ОСОБА_1 відпущено склопакет в кількості 2 штук за ціною 1012 грн.

Згідно копії чеку, 1097,98 грн. сплачено за віконне скло 4 мм НОМЕР_1 у магазині «Добробут».

Згідно копії чеку, 400,07 грн. сплачено за бензин у ТОВ «Поділлянафтозбут» АЗС №3.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином позивачем достатньо обґрунтовано вимогу щодо стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнові) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Разом з тим, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.п. 4, 5 Постанови Пленуму верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В позовній заяві відсутні будь-які докази - фактичні дані, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги про те, що Позивачу діями відповідача, було завдано моральну шкоду.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи те, що внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу завдано матеріальної шкоди у сумі 2709 грн. 98 коп., відповідачем визнано позов в цій частині, визнання відповідачем позову не порушує норм закону та прав третіх осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині варто задовольнити. Разом з тим, оскільки позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що їй завдано моральну шкоду діями відповідача, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення. Таким чином позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем оплачено судовий збір при подачі позову до суду в розмірі 2944 гривні (а.с.1,2).

Однак, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, позивач зобов`язаний був сплатити судовий збір в розмірі 1681 гривень 60 копійок.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, стягненню із ОСОБА_2 на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Водночас, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до розрахунку витрат на правову допомогу позивачем сплачено 3000 гривень за правову допомогу.

Тому враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягають до стягнення на користь позивача, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги в розмірі 3000 гривень.

На підставі ст.ст. 16, 22, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст.12, 81, 141, 259, 263-265, 280-285 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки на загальну суму 2709 грн 98 коп. (дві тисячі сімсот дев`ять гривень дев`яносто вісім копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн. (три тисячі гривень) судових витрат, що складаються із витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 12 травня 1999 року Жмеринським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено: 21 травня 2021 року

Суддя: О. В. Пилипчук