Справа № 159/1052/21
Провадження № 2/159/515/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 30.05.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області, актовий запис № 7. Від вказаного шлюбу сторони мають дві неповнолітні дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні.

Позивач вказує, що протягом останніх півтора року сторони разом не проживають та шлюбні відносини припинились. На даний час між сторонами відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї. У відповідача власні погляди на життя, будь-яких дій, які б свідчили про його бажання повернутись до сім`ї та стати на шлях виправлення, останній не робить. Шлюб між сторонами носить формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити спільним інтересам. Можливості зберегти сім`ю немає. Крім цього, позивач вважає, що заходи щодо примирення подружжя не виправлять стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини суперечить інтересам позивача та інтересам дітей, а тому на примирення не згідна.

Також позивач вказує, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки неповнолітні діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, позивач вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

Обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач, з урахуванням зменшення та уточнення позовних вимог, просила суд: розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 30.05.2017 року виконавчим комітетом Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області, актовий запис № 7; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 (однієї третини) заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду до досягнення дітьми повноліття. Крім цього, позивач просить допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.03.2021 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У строк встановлений судом, в тому числі повторно, відповідач відзив на пред`явлений позов не подав.

Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК).

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено з свідоцтва про шлюб, сторони перебувають у шлюбі з 30.05.2017 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області, актовий запис № 7.

Від шлюбу сторони мають дві неповнолітні дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження.

Неповнолітні діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, що не спростовано відповідачем.

Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

З огляду на викладені правові норми, обставини по справі та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім`ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин.

Як встановлено у судовому засіданні, сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, в сім`ї втрачена взаємоповага та розуміння, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю не можливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та інтересам неповнолітніх дітей.

Таким чином суд прийшов до висновку про те, що слід розірвати шлюб між сторонами.

Крім цього, відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька).

Таким чином вбачаються підстави для стягнення аліментів з відповідача у частці від його заробітку, як про це просить позивач.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд звертає увагу на те, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідач має вік 30 років, не подав доказів існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, доказів перебування на його утриманні інших осіб, а також доказів існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

Визначений позивачем розмір аліментів в розмірі 1/3 частини усіх доходів відповідача щомісячно, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

За таких обставин, з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх його доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 22.02.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць (виходячи з розміру мінімальної заробітної плати) слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 84, 77, 80, 110, 112, 141, 180-182, 184 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області 05.08.2007 року, РНОКПП НОМЕР_4 ), зареєстрований 30.05.2017 року виконавчим комітетом Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області, актовий запис № 7.

Після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище « ОСОБА_1 ».

Стягувати з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області 05.08.2007 року, РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всього доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 22.02.2021 року до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць в сумі 2000 (дві тисячі) гривень звернути до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області 05.08.2007 року, РНОКПП НОМЕР_4 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області 05.08.2007 року, РНОКПП НОМЕР_4 ) в користь держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Головуючий:П. Ю. Бойчук