№ 536/1755/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О.,

при секретарі - Пасєчніковій В.О.,

вирішуючи питання про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до ДП «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення коштів за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2021 року, відповідач надав суду заперечення на заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, в якій зокрема міститься клопотання про залишення позову без руху з огляду на те, що позивач під час подання позову посилався на підставу звільнення його від сплати судового збору, положення п.1 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якого позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі звільняються від сплати судового збору. В той час, предметом розгляду даного позову є не стягнення заробітної плати, а стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку:

Досліджуючи матеріали вказаної заяви судом встановлено, що заява подана без додержання вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а саме: до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2021 року 2270 гривні.

Ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовій збір» встановлено розмір ставок судового збору за подання до суду позову:

- фізичною особою немайнового характеру 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних громадян;

- фізичною особою майнового характеру 1 % від ціни позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі;

Позивачем заявлені наступні вимоги:

- визнання незаконним та скасування наказу № 499;

- поновлення на роботі; перелічені вимоги підпадають під дію п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги, тобто в даному випадку заявлені вимоги слід розцінювати як одну.

Крім цього, заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка не оплачена судовим збором, оскільки позивач вважає, що така вимога підпадає під п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» з чим не може погодитись суд з огляду на таке:

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Таким чином, позивач визначаючи суму стягнення у розмірі 1 154 676 грн., повинен сплатити судовий збір в розмірі 11350 грн.

Відповідно до ч.11 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заяву про зміну предмету позову слід залишити без руху для усунення недоліку, протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, шляхом сплати судового збору в розмірі 11350 грн. та надати оригінал документа про сплату судового збору до суду.

Керуючись ст.ст. 187, 260-261 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ДП «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення коштів за час вимушеного прогулу залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення вказаного недоліку протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.

Попередити ОСОБА_1 , що відповідно до ч.13 ст.187 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяО. О. Колотієвський