Справа № 474/902/19
Провадження № 2/474/12/20
РІШЕННЯ

Іменем України

20.05.21 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді Фасій В.В.

при секретарі Багрін Н.А.

без участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

відповідача Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області

третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Врадіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданого в її інтересах адвокатом Тихоненко М.І., до ОСОБА_3 , Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання договорів оренди землі недійсними, скасування їх державної реєстрації та повернення земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому вказувала, що вона є власником земельної ділянки площею 3,9 га. (яка складає ться з двох земельних ділянок площею 2,01га та 1,44 га), розташованої в межах території Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

06.06.2011р. між нею та одноосібником ОСОБА_4 було укладено договір оренди землі терміном на 5 років, до закінчення 2016 сільськогосподарського року, який пройшов реєстрацію у Врадіївському секторі реєстрації ДП «Центр ДЗК».

У грудні 2015 р. зверталася до ОСОБА_4 з заявою про небажання пролонгації укладеного між ними договору, та у листопаді 2016 року в зв`язку з неповерненням їй земельної ділянки зверталася до останнього з вимогою про її повернення.

На останню заяву нею було отримано відповідь від ОСОБА_4 про користування нею на законних підставах договору оренди землі термін дії якого закінчується у 2031 році.

Оскільки ОСОБА_4 не повертав земельної ділянки то її онук ОСОБА_5 звернувся до державного реєстратора аби довідатися підстави продовження дії договору оренди землі, на який посилався ОСОБА_4 , в результаті чого у червні 2019 року ним було отримано інформаційну довідку в якій містилася інформація про те, що між нею, позивачем, та ОСОБА_3 укладено договори від 02.06.2016р. предметом яких є земельна ділянка площею 2,01 га та 1,44 га, з термінами дії 15 років.

Посилалася на фальсифікацію цих договорів також і з тих підстав, що дата укладення договору зазначена в державному реєстрі та на паперовому носії різниться, а також у них же невірно визначена нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка є заниженою, та відповідно до цього занижена і орендна плата визначена договором. Тому на її думку державний реєстратор повинен був відмовити у реєстрації цих договорів, тому вважає такі дії реєстратора незаконними. .

Посилаючись на те, що договори оренди з ОСОБА_3 від 02.06.2016 року не підписувала, та що вони є такими, що вчинені всупереч її волевиявленню, а також те що їх державна реєстрація була вчинена щз порушенням вимог закону, на підставі ст. ст. 203 ч.3, 207 ч.2, 210 ч.1, 215 ч.1, ст. 22 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивач просила визнати їх недійсними, скасувати їх державну реєстрацію та зобов`язати відповідача повернути їй спірні земельні ділянки.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися. Представником позивача ОСОБА_2 подана заяву про те, що на його роз`яснення про необхідність проведення під час судового розгляду справи експертного дослідження для з`ясування обставин якими позивач обґрунтовує позовні вимоги (не підписання договору) позивачка заявила що відмовляється, а тому через ці обставини договір про надання правової допомоги між ними було розірвано за згодою сторін, через що підстав для його участі у справі в нього немає. У заяві ж адресованій суду позивачка просила розглядати справу без її участі, в якій позов підтримала, наполягала на його задоволенні, та зазначила, що експертизу проводити не бажає, через відсутність коштів, і що договір не підписувала.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 та третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 не з`явилися, у спільній заяві адресованій суду (№3093 від 17.07.2020р.) позов не визнали, посилаючись що договір підписаний позивачкою особисто, та в ній же просили розглядати позов без їх участі.

В судове засідання представник відповідача Врадіївської районної державної адміністрації не з`явився, в адресованій суду заяві (вх.№3165 від 23.07.2020р.), просив проводити розгляд справи у відсутність представника, в якій вирішення спору поклав на розсуд суду.

В судове засідання представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, з клопотаннями не звертався.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно зі ст. 223 цього кодексу, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

А тому суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність нез`явившихся сторін та інших учасників справи.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, з огляду на що та неявку в судове засідання всіх учасників які беруть участь у справі. суд прийняв рішення про проведення розгляд справи, без технічної фіксації судового процесу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,9 га, розташованої в межах території Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, яка складається з 3-х земельних ділянок: ділянка № НОМЕР_1 кадастровий номер :01:000:0162 площею 2,01 га; ділянка № НОМЕР_2 кадастровий номер :01:000:0131 площею 1,44 га; ділянка № НОМЕР_3 кадастровий номер :01:000:0267 площею 0,45 га (державний акт МК №058405 від 25.10.2004р.).

02.09.2016 року в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Врадіївського РУЮ Лавріненко В. О. зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 1,44 га кадастровий номер :01:000:0131 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з визначенням дати, часу державної реєстрації як 02.09.2016р., підстави внесення запису рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень індексний номер 31359244 від 13.09.2016р., та підстави виникнення іншого речового права договір оренди землі, б/н виданий 02.06.2016р. між сторонами,- орендарем ОСОБА_3 та орендодавцем ОСОБА_1 , строком на 15 років (інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №171400881 від 24.06.2019р., фотокопія договору оренди на земельну ділянку 1,44 га., довідка сільської ради №261 від 21.08.2019р.);

02.09.2016 року в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Врадіївського РУЮ Лавріненко В. О. зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 2,01 га кадастровий номер :01:000:0162 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з визначенням дати, часу державної реєстрації як 02.09.2016р., підстави внесення запису рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень індексний номер 31359099 від 13.09.2016р., та підстави виникнення іншого речового права договір оренди землі, б/н виданий 02.06.2016р. між сторонами,- орендарем ОСОБА_3 та орендодавцем ОСОБА_1 , строком на 15 років (інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №171400881 від 24.06.2019р., фотокопія договору оренди на 2,01 га, довідка сільської ради №261 від 21.08.2019р.);

У договорі оренди землі від 2016 року між ОСОБА_1 (орендодавцем) та ОСОБА_3 (орендар), визначено його об`єкт - земельна ділянка площею 1,44 га кадастровий номер :01:000:0131; строк дії договору оренди в 15 років; орендна плата із зазначенням її розміру та форми платежу (грошова і натуральна) - як 3% річних від вартості землі, та натуральна форма (500кг. пшениці, 500 кг. зерносуміші, 100 кг. соняшника), індексації, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін (договір оренди землі від 2016 року між ОСОБА_1 (орендодавцем) та ОСОБА_3 (орендар) предметом якого є земельна ділянка з кадастровим №:01:000:0131, акт приймання передачі земельної ділянки в натурі, інформація з державного реєстру № 171400881 від 24.06.2019р.);

У договорі оренди землі від 12.08.2016 року між ОСОБА_1 (орендодавцем) та ОСОБА_3 (орендар), визначено його об`єкт - земельна ділянка площею 2,01га кадастровий номер :01:000:0162; строк дії договору оренди в 15 років; орендна плата із зазначенням її розміру та форми платежу (грошова і натуральна) - як 3% річних від вартості землі, та натуральна форма (500кг. пшениці, 500 кг. зерносуміші, 100 кг. соняшника), індексації, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін (договір оренди землі від 12.08.2016 року між ОСОБА_1 (орендодавцем) та ОСОБА_3 (орендар) предметом якого є земельна ділянка з кадастровим №:01:000:0162, акт приймання передачі земельної ділянки в натурі від 12.08.2016р., інформація з державного реєстру № 171400881 від 24.06.2019р.);

При прийнятті рішення суд керується:

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 216 ЦК України - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України - майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України,Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Об`єктом оренди є земельна ділянка.

За змістом статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з нормою статті 79-1 ЗК України земельна ділянка набуває ознак об`єкта цивільних прав з моменту її формування з присвоєнням кадастрового номера та внесення в Державний земельний кадастр.

Згідно ст. 14 Закону України «Про оренду землі» - договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції яка діяла на момент укладення спірного договору - істотними умовами договору оренди землі є:

- об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

- строк дії договору оренди;

- орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату;

- умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду;

- умови збереження стану об`єкта оренди;

- умови і строки передачі земельної ділянки орендарю;

- умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;

- існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки;

- визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини;

- відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11,17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Як на підставу недійсності договорів оренди землі, позивач вказує на ту обставину, що дані договори позивач не підписувала.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 79 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 79 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Ураховуючи предмет та підстави заявленого позову, твердження позивача про те, що підписи у спірних договорах оренди виконані не нею, а іншою особою, з`ясування питання ідентифікації виконавця підпису у них при проведенні судової почеркознавчої експертизи має визначальне значення для встановлення обставин справи, та є способом реалізації основоположних засад цивільного судочинства - змагальності сторін, доведеності та переконливості їх доводів та доказів перед судом.

Як вбачається з матеріалів справи, - в ній відсутні належні та допустимі докази на підтвердження обставин не підписання позивачем спірних договорі оренди (висновок експерта), не заявлялося таких клопотань і стороною позивача під час судового розгляду, про що остання була обізнана, з огляду на їх заяви в матеріалах справи.

Суд також не приймає посилання позивача, як на умову визнання недійсними спірних договорів оренди землі, в частині невірного зазначення в паперовій копії договорів його дати (числа та місяця) та заниженої нормативної грошової оцінки землі, оскільки відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», вказана умова договору не є істотною і її порушення не тягне за собою визнання недійсним договору оренди в цілому.

До того жсуд звертає увагу, що як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.Якщо сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. А тому визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним в силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволені позову позивача про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки слід відмовити за недоведеністю.

Оскільки вимога позивача про скасування державної реєстрації права оренди земельних ділянок та повернення їх позивачеві є похідною від первісної вимоги про визнання договору оренди недійсним, тому в задоволені вказаних вимог також слід відмовити.

В силу ст. 141 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати. (судовий збір в сумі 3300 грн.).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_1 , поданого в її інтересах адвокатом Тихоненко М.І., до ОСОБА_3 , Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання договору оренди землі з кадастровим номером :01:000:0131 (номер запису про право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №16356878), договору оренди землі з кадастровим номером :01:000:0162 (номер запису про право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №16356759), скасування їх державної реєстрації та повернення земельної ділянки.

Судові витрати зі сплати судового збору (3300 грн.) залишити за позивачем.

Рішення набирає чинності через 30 днів, якщо не буде оскаржене.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги у 30-денний строк.

Рішення в поному обсязі буде виготовлено на протязі 10 діб.

Суддя В.В.Фасій