ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6131/21 Справа № 201/4529/21 Суддя у 1-й інстанції - Наумова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Бондаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хандусенка Івана Олеговича на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2021 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дата Фінанс, Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівля 2018, ОСОБА_2 про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Дата Фінанс», ТОВ «Торгівля 2018», ОСОБА_2 про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів.

У позовній заяві позивачка просила визнати недійсним кредитний договір № 04/14/11-КЛТ від 16.11.2011р., укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» і TOB Фірма «Мушкетер» (станом на сьогоднішній день змінено назву на TOB «Торгівля 2018»); визнати недійсним іпотечний договір № 04/14/101/11-КЛТ від 16.11.2011р., укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» і ОСОБА_2 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Дата Фінанс», ТОВ «Торгівля 2018», ОСОБА_2 про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів. Роз`яснено позивачці право на звернення з даним позовом в порядку господарського судочинства.

Не погодившись з такою ухвалою суду, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Хандусенко І.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Дата Фінанс» надала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з апелянтом щодо твердження про необґрунтованість та незаконність ухвали суду, вважає її законною та прийнятою з урахуванням усіх норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка просила визнати недійсним кредитний договір № 04/14/11-КЛТ від 16.11.2011р., укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» і TOB Фірма «Мушкетер» (станом на сьогоднішній день змінено назву на TOB «Торгівля 2018») та визнати недійсним іпотечний договір № 04/14/101/11-КЛТ від 16.11.2011р., укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» і ОСОБА_2 .

Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 ГПК України.

Отже, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Положення пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України пов`язують належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не з об`єднанням позовних вимог до боржника у забезпечувальному зобов`язанні з вимогами до боржника за основним зобов`язанням, а з тим, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Дана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі № 910/9362/19.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції вірно виходив з того, що сторонами основного зобов`язання - кредитного договору від 16.11.2011р. № 04/14/11-КЛТ) є юридичні особи - ПАТ «Кредитпромбанк» і TOB Фірма «Мушкетер» (станом на сьогоднішній день змінено назву на TOB «Торгівля 2018»). У даній справі спір стосується визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів, при цьому іпотечний договір спрямований на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, тобто, стосується правовідносин, які є похідними від кредитних правовідносин господарюючих суб`єктів.

Таким чином, даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки повинен вирішуватися шляхом подання позову у порядку господарського судочинства до відповідного господарського суду.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження не врахував правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 10.04.2019 року у справі №726/1538/16-ц, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки висновки у цій справі не збігаються з обставинами даної справи, регулюють інші правовідносини.

Так, у справі №726/1538/16-ц зазначено, що позивач (фізична особа) оскаржувала в судовому порядку договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між Відповідачем-(юр. особа) та відповідачем-2(юр. особа) з підстав того, що під час укладання оскаржуваного правочину реалізовувалось іпотечне майно та сторони не врахували дію положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України». Отже, виходячи з вищезазначених положень норм ЦПК України та ГПК України в редакціях, чинних на час розгляду справи судами, спір, що виник між сторонами, де позивачем є фізична особа, а відповідачами - юридичні особи, щодо недійсності договору купівлі-продажу за суб`єктним складом є цивільно-правовим, а його розгляд підлягає суду загальної юрисдикції.

Між тим, у даній справі № 201/4529/21 предметом спору є визнання недійсним кредитного та іпотечного договорів. Враховуючи вищевикладене вбачається, що висновки судового рішення по справі № 726/1538/16-ц, на яке посилається апелянт, не підлягають врахуванню при розгляді цього спору, обставини якого є іншими, оскільки встановленню підлягають зовсім інші обставини.

Також, апеляційний суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 03.03.2021 р. по справі № 522/792/19, зазначено, що спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, належить до юрисдикції господарського суду лише тоді, якщо сторонами основного зобов`язання є тільки юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці, що підтверджує правильність висновків суду першої інстанції про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хандусенка Івана Олеговича залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко