Справа № 2-9697/2010
Провадження № 6/201/241/2021
УХВАЛА

31 травня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Батманової В.В.

з секретарем судового засіданні Дейнега А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа № 2-9697/2010 від 22 жовтня 2010 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми.

20.05.2021 до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, після скасування ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2021 року з Дніпровського апеляційного суду надійшла заява представника Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа № 2-9697/2010 від 22 жовтня 2010 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми.

У зазначеній заяві заявник посилався на те, що 22 жовтня 2010 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська (суддя: Мазниця A.A.) було видано виконавчий лист на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2010 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. На даний час у позивача - ПАТ КБ «ПриватБанк» виникла необхідність в отриманні у суді дублікату замість втраченого оригіналу виконавчого листа по справі № 2-9697/2010 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно довідки від 27 серпня 2018 року № E.DD.0.0.0.0/2-7462 керівника напрямку Credit Collection встановлено, що виконавчий лист № 2-9697/2010, виданий 22 жовтня 2010 року, Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» був втрачений і до виконання не пред`явлено.

Згідно довідки від 28 серпня 2018 року № 251447 Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області встановлено, що вищевказаний виконавчий лист на виконанні в Індустріальному ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області - не перебуває.

Оскільки дані обставини виникли не з вини заявника, останній просив видати дублікат відповідного виконавчого листа.

Заявник та заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

Суд розглядає дане питання відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали подання, а також матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

В провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 2-9697/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми. 22 жовтня 2010 року заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від по цивільній справі №2-9697/2010 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми було вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1.875.072,77 грн. заборгованості за кредитним договором від 05 вересня 2007 року № 2007-096-М; стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 3.687,99 грн. заборгованості за кредитним договором від 11 березня 2005 року № SAMDN8659.

22 жовтня 2010 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2010 року.

Звертаючись до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі №2-9697/2010, представник заявника зазначає, що згідно листа Соборного відділу ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 21 січня 2021 року державним виконавцем відділу у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» 09 жовтня 2017 року було винесено постанову про повернення виконавчого листа № 2-9697/2010, виданого 24 березня 2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у зазначеній цивільній справі, яка разом з виконавчим документом була надіслана на адресу стягувача та зазначено, що виконавчий лист може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 03 жовтня 2020 року.

Згідно ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а вразі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

З огляду на вищенаведені положення законодавства, на час звернення банку із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, строк його пред`явлення до виконання не сплив, оскільки такий перервався після повернення виконавчого документа стягувачу.

Також судом встановлено, що згідно довідки від 27 серпня 2018 року № E.DD.0.0.0.0/2-7462 керівника напрямку Credit Collection, виконавчий лист № 2-9697/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» був втрачений і до виконання не пред`явлено.

Згідно довідки від 28 серпня 2018 року № 251447 Індустріального відділу державно виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області встановлено, що вищевказаний виконавчий лист на виконанні в вищезазначеному відділі - не перебуває.

Згідно із п. 17. 4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно із ч. 1 ст.129Конституції України обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов`язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов`язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов`язаної особи та обов`язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов`язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов`язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов`язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (надалі - Європейського суду) та Європейської комісії з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду в справі «СОВТРАНСАВТО-ХОЛДИНГ» проти України (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, що суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів («Брумареску проти Румунії»).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд.

Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Право на справедливий суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін. Обов`язковість виконання судових рішень, разом із іншими складовими права на справедливий суд, зокрема, такими як суб`єктивна неупередженість суду, принцип правової визначеності, заборона втручання законодавця у відправлення правосуддя розглядаються Судом в якості елементів верховенства права (Golder v. The United Kingdom, аpp. no. 4451/70).

В рішенні по справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 (заява №60750/00), «Ромашов проти України» від 27.07.2004 (заява №67534/01), «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду».

У рішенні від 17.05.2005 по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів вжити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії ст.6 Конвенції.

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу (перше рішення стосовно Росії: «Бурдов проти Росії». Комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 тощо).

Враховуючи вищевикладене, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2010 року станом на сьогоднішній день залишається не виконаним, підлягає до обов`язкового виконання, суд дійшов висновку, що заява представника Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» підлягає задоволенню, оскільки оригінали виконавчих документів були втрачені.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 433 ЦПК України, п. 17.4Перехідних положень ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа № 2-9697/2010 від 22 жовтня 2010 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми задовольнити.

Видати дублікати виконавчих листів № 2-9697/2010 від 22 жовтня 2010 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Батманова