532/905/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Макарчука С.М.

з участю секретаря судового засідання Колінько О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кобеляки цивільну справу № 532/905/21 за позовом ОСОБА_1 до Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області із позовом до Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області в якому прохає: визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, ОСОБА_2 , на земельну частку (пай) площею 4,49 умовних кадастрових гектари, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, яка була успадкована ним після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та належала йому відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0193643, виданого Кобеляцькою районною державною адміністрацією Полтавської області 10 лютого 1997 року.

Заявлені вимоги обґрунтовує наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Світлогірське Кобеляцького району Полтавської області помер його батько ОСОБА_2 , про виконавчим комітетом Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області 16 грудня 2019 року було складено відповідний актовий запис № 48.

Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної частки (паю) розміром 4,49 га, в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Клименка, розташованого на території Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, на даний час Кобеляцької міської ради Полтавської області. Право власності на дану земельну ділянку перейшло до ОСОБА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батька ОСОБА_3 , та яка належала йому відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0193643 виданого Кобеляцькою районною державною адміністрацією Полтавської області від 10 лютого 1997 року, вартість земельної частки (паю) складає 109 492,22 грн.

Спадкоємцем за законом після померлого ОСОБА_2 є позивач. Інших спадкоємців за законом, в тім числі й тих, які б мали право на обов`язкову частку у спадкодавця немає. Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за законом всього майна померлого.

У встановленому законом порядку позивач, як спадкоємець, що постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийнявши спадщину, звернувся до приватного нотаріуса Кобеляцького районного нотаріального округу Полтавської області з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну частку (пай). Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_2 , на земельну частку (пай), площею 4,49 умовних кадастрових га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, приватним нотаріусом Кобеляцького нотаріального округу Полтавської області позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на належну спадкодавцеві ОСОБА_2 , земельну частку (пай) успадковану після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , про що винесено відповідну Постанову.

Правовстановлюючий документ, зокрема, свідоцтво про право на спадщину за законом, яке б підтверджувало, що його померлий батько ОСОБА_2 , мав право власності на успадковану після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 діда ОСОБА_3 , земельну частку (пай), загальною площею 4,49 умовних кадастрових га, у нього відсутній тому, що при житті він прийнявши спадщину та набувши у встановленому законом порядку право на вказану земельну частку (пай), отримати відповідний правоустановчий документ не встиг, оскільки до смерті ОСОБА_3 , втратив сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0163264, а батько через хронічні захворювання, за життя не встиг виготовити дублікат та отримати свідоцтво про право на спадщину.

На даний час позивач будучи спадкоємцем за законом після померлого батька ОСОБА_2 , та бажаючи реалізувати своє право власності на успадковану земельну частку (пай), не може підтвердити його так і розпорядитися нею, оскільки без правовстановлюючого документу, його право на земельну ділянку не визнається іншими особами. Також позивач не може виділити її в натурі та провести обов`язкову державну реєстрацію. Вважає, що сам по собі факт того, що спадкодавець за життя набувши у встановленому порядку право на успадковане ним майно не встиг виготовити правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) не є підставою для обмеження його прав як спадкоємця на успадковану земельну частку (пай).

Ухвалою від 23 квітня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 18 травня 2021 року по справі закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 08 червня 2021 року.

У судове засідання 08 червня 2021 року учасники справи не з`явилися.

13 травня 2021 року за вх. № 4613/21 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , у якій позивач прохає справу розглядати у його відсутності, позов підтримує повністю та прохає його задовольнити (а.с. 29).

27 травня 2021 року за вх. № 5117/21 до суду надійшла заява Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, у якій прохають розгляд справи проводити без участі відповідача, заперечень проти позову немає (а.с. 38).

08 червня 2021 року за вх. № 5450/21 до суду надійшла заява адвоката Похила Валентина Олександровича, у якій представник позивача прохає справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує та прохає їх задовольнити.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За змістом речення 2 частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4, 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З огляду на викладене, оскільки всі учасники справи не з`явилися, ними подані заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе ухвалити рішення у цій справі на підставі наявних у ній даних і доказів.

Суд, провівши розгляд справи на підставі наявних у ній даних і доказів за відсутності учасників справи, дослідивши матеріали справи, робить наступні висновки.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1 , видане 21.02.1995 Світлогірською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області (а.с. 9).

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 , видане 17.02.1982 Кобеляцьким райвідділом ЗАГС (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Світлогірське Кобеляцького району Полтавської області у віці 76 років помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_3 , актовий запис № 54 від 18.07.2001 (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Світлогірське Кобеляцького району Полтавської області у віці 60 років помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_4 , актовий запис № 48 від 16.12.2019 (а.с. 8).

Відповідно до повідомлення Відділу у Кобеляцькому району Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 27/107-21 від 09.03.2021, відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадян членів КСП ім. Клименка (Світлогірська сільська рада) громадянину ОСОБА_3 був виданий Сертифікат на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0193643, зареєстрований 10.02.1997. Відповідно до списків до державного акту на право колективної власності на землю КСП ім. Клименка, серія ПЛ № 00029, виданого 22.01.1996 ОСОБА_3 числиться за № 596 (а.с. 10).

Відповідно до повідомлення Відділу у Кобеляцькому району Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 26/107-21 від 09.03.2021, вартість земельної частки (паю) по КСП ім. Клименка на території Світлогірської сільської ради з урахуванням коефіцієнту індексації у 2021 році становить 109 492 гривні 22 копійки (а.с. 11).

Відповідно до довідки з річного звіту по формі 6-зем Світлогірської сільської ради, на території сільської ради серед власників землі, землекористувачів користування, значиться ОСОБА_3 (не витребувана земельна частка (пай)): загальна площа земель всього 4,49, з них ріллі 4,49 (а.с. 13).

Відповідно до повідомлення Селянського (фермерського) господарства «ШАНС», на даний час господарством на умовах оренди використовується земельна частка (пай) № НОМЕР_5 площею 4,49 гектари із земель КСП ім. Клименка, які належали ОСОБА_3 , однак копією Сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на ім`я ОСОБА_3 на підставі розпорядження Кобеляцької районної державної адміністрації, серії ПЛ № 0193643, зареєстрований 10.02.1997, С(Ф)Г «ШАНС» не володіє, оскільки ОСОБА_3 при житті він був ним втрачений (а.с. 19).

Відповідно до довідки Кобеляцької міської ради № 24 від 05.03.2021, на день смерті ОСОБА_3 з ним проживали його син, ОСОБА_2 , який після смерті батька фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, та його онук, ОСОБА_1 . (а.с. 16).

Відповідно до довідки Кобеляцької міської ради № 76 від 19.04.2021, на день смерті ОСОБА_2 з ним проживав його син, ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 до дня смерті у шлюбі не перебував (а.с. 17).

Постановою приватного нотаріуса Чернявського Ю.В. № 119/02-32 від 20.04.2021 відмовлено ОСОБА_4 , яка діє по довіреності від імені ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Клименка розміром 4,49 умовних кадастрових гектари, розташованої на території Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, у зв`язку з відсутністю належним чином оформленого правоустановчого документу про належність земельної частки (паю) спадкодавцеві (а.с. 18).

Цією ж постановою заявнику рекомендовано звернутися до суду.

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування є видом універсального правонаступництва, яке характеризується тим, що цивільні права та обов`язки переходять від спадкодавця до спадкоємців як єдине ціле в повному обсязі, одноразовим актом, в один і той самий момент смерті спадкодавця (частини 1 і 2 статті 1220 Цивільного кодексу України).

Отже, правовідносини щодо спадщини виникають у момент смерті спадкодавця і припиняються лише після отримання спадкоємцями усіх правових документів на спадщину.

Згідно з частиною 3 статті 1268 Цивільного кодексу України (в редакції на час смерті ОСОБА_2 ) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, чинній на час смерті ОСОБА_3 ), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, наявні у матеріалах докази свідчать, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 , і прийняв спадщину після смерті останнього в порядку, визначеному частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України, а ОСОБА_2 , у своє чергу, є спадкоємцем ОСОБА_3 , і прийняв спадщину після смерті останнього в порядку, визначеному пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР.

Із наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно рахується на підставі державного акту на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0193643, виданого на підставі розпорядження Кобеляцької районної державної адміністрації 22.02.1997, земельна ділянка площею 4,49 гектари, в умовних кадастрових гектарах, яка є земельною часткою (паєм) із земель колишнього КСП ім. Клименка, без видачі Державного акта на право власності на землю та без присвоєння цій земельній ділянці кадастрового номеру.

Кадастровий номер земельної ділянки це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування (стаття 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (частина 4 статті 791 Земельного кодексу України).

Таким чином, з наявних матеріалів справи вбачається, що у розумінні Земельного кодексу України, земельна ділянка площею 4,49 гектари, в умовних кадастрових гектарах, не є сформованою, а відтак не може бути об`єктом права власності та, відповідно спадкування.

Разом з тим, наявними матеріалами доводиться той факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_3 , серія НОМЕР_6 , дійсно існував, а останній мав право на земельну частку (пай) площею 4,49 умовних кадастрових гектари із земель колишнього КСП ім. Клименка, а відтак посвідчувань ним право входить до складу спадщини ОСОБА_3 та, відповідно, входить до складу спадщини ОСОБА_2 , який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 у встановленому чинним на той час Законом порядку.

Позивач у відповідності до вимог закону намагався прийняти спадщину після смерті ОСОБА_2 , але йому нотаріусом було відмовлено у цьому з підстав відсутності належним чином оформленого право установчого документу про належність земельної частки (паю) спадкодавцеві.

З огляду на встановлені вище обставини, оскільки встановлено, що право ОСОБА_1 на спадкування майна після смерті його батька, ОСОБА_2 є порушеним, а його повний та ефективний захист можливий шляхом визнання права позивача на земельну частку (пай), суд вважає за необхідне, обираючи спосіб захисту права позивача на спадкування майна спадкодавця, поновити його шляхом визнання права на земельну частку (пай), яке належала спадкодавцеві батькові позивача, ОСОБА_2 як спадкоємцю діда позивача, ОСОБА_3 .

Суд бере до уваги ту обставину, що наразі не можливе отримання дублікату сертифікату на земельну частку (пай) через смерть особи, якій він належав, відсутність його копії, відповідних бланків та законодавчо визначеного порядку оформлення такого дублікату, та приймає до уваги відповідну відмову державного нотаріусу у вчиненні нотаріальної дії, а тому у позивача залишається єдиний законний шлях захисту свого невизнаного права: звернення до суду з позовною заявою.

Відповідно до статті 25 Земельного кодексу України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням її місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Як зазначив Пленум Верховного суду України у пунктах 23, 24 Постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 (із змінами та доповненнями, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України, від 19 березня 2010 року №2), згідно зі статтею 25 ЗК при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішеннями органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку(пай), виділену на місцевості. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку( пай) з дня видачі нього акту.

Згідно Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», від 5 червня 2003 року №899-ІУ (із змінами та доповненнями), цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.

Стаття 1 цього Закону визначає, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до статті 2 цього Закону. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай),також є: ...рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї.

Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР .

У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно з пунктом 2 вказаного Указу, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про де право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»).

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на прятю колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Статтею 3 Указу Президента України за №666/94 від 10.11.1994року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, оскільки позивачем доведено, що до складу спадщини після смерті його батька входило право на земельну частку (пай), яке було підтверджено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0163264, виданим на підставі розпорядження Кобеляцької районної державної адміністрації 10.02.1997, оригінал якого втрачений і не може бути відновлений, за позивачем слід визнати таке право в порядку спадкування за законом.

Не зважаючи на те, що суд задовольняє позов, враховуючи, що спір у справі виник не з вини відповідача, в порядку частини 9 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 10, 12, 13, 141, 142, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_2 як спадкоємцеві за законом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до зареєстрованого 10 лютого 1997 року Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ПЛ № 0193643, із земель колишнього КСП ім. Клименка Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області загальною площею 4,49 умовних кадастрових гектари.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Кобеляцький районний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Найменування або ім`я сторін та їхнє місцезнаходження:

Позивач: ОСОБА_1 ; РНОКПП НОМЕР_7 ; адреса: АДРЕСА_1

Представник позивача: адвокат Похил Валентин Олександрович; адреса: 39200, Полтавська область, Полтавський район, м. Кобеляки, вул. Шевченка, буд. 24, літ. В

Відповідач: Кобеляцька міська рада Полтавського району Полтавської області, , адреса: 39200, Полтавська область, Полтавський район, м. Кобеляки, вул. Касьяна, буд. 29

Суддя