Справа № 158/139/21
Провадження № 2/0158/161/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2021 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області
у складі головуючого судді Поліщук С.В.
при секретарі Брись А.М.
з участю позивача ОСОБА_1
представника позивача адвоката Мозольської О.М.
представників відповідачів ОСОБА_2 , адвоката Тертичного Ю.В., Голубової Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня №1 міста Ківерці, гуманітарного відділу Ківерцівської міської ради про визнання незаконними та скасування наказів директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці №46 від 03.06.2020 року та №77 від 28.08.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
18.01.2021р. до Ківерцівського районного суду Волинської області з цивільним позовом звернувся ОСОБА_1 до загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня №1 міста Ківерці про визнання незаконними та скасування наказів директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці №46 від 03.06.2020 року та №77 від 28.08.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що з 01.09.1997р. він працює в загальноосвітній школі І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці на посаді вчителя музичного мистецтва. З 18 квітня 1991р. він є інвалідом ІІ групи загального захворювання. У 2010 році досягнувши пенсійного віку продовжував працювати у вищевказаному навчальному закладі до 19 червня 2020р за безстроковим трудовим договором, а починаючи з 19 червня 2020р. перебував у трудових відносинах згідно строкового трудового договору. Зазначає, що наказом директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня №1 міста Ківерці №114 від 30.08.2019р. «Про розподіл педагогічного навантаження у 2019/2020н.р.» йому було визначено педагогічне навантаження 9 навчальних годин, а в подальшому наказом №46-к/тр від 10.10.2019р. «Про зміни в тарифікації педагогічних працівників» йому було дораховано ще 1 годину, відповідно за які йому нараховувалась заробітна плата. У квітні місяці 2020р. адміністрацією навчального закладу його було попереджено про зміну істотних умов праці у зв`язку із прийняттям Закону України «Про повну загальну середню освіту», припинення дії укладеного з ним безстрокового трудового договору та укладення з ним договору строком на 1 (один) рік на що 24.04.2020р. він надав свою згоду на укладення строкового трудового договору. Наказом директора ЗОШ І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці №22-к/тр від 19.06.2020р. «Про переведення на строковий трудовий договір ОСОБА_1 » його переведено на строковий трудовий договір строком на один рік до 19.06.2021р. Наказом директора ЗОШ І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці №46 від 03.06.2020р. «Про педагогічне навантаження у 2020/2021 н.р.» йому було надано 2 навчальні години, а в подальшому наказом директора ЗОШ І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці №77 від 28.08.2020р. «Про розподіл педагогічного навантаження у 2020/2021 н.р.» йому було встановлено тижневе педагогічне навантаження 7 навчальних годин, у зв`язку з чим починаючи з вересня 2020р. відбулось зменшення його заробітної плати. З метою з`ясування причин та правової підстави зменшення йому кількості навчальних годин, з приводу порушення його трудових прав 15.10.2020р. він звернувся із заявою до директора вищевказаного навчального закладу, 24.11.2020р. він звернувся із скаргою на дії директора ЗОШ І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці до начальника гуманітарного відділу Ківерцівської міської ради, 23.11.2020р. звернувся із скаргою в управління Держпраці у Волинській області. Проведеними перевірками не було встановлено порушень його трудових прав. Просить поновити строк на звернення до суду за захистом його порушених трудових прав. Визнати незаконними та скасувати накази директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 м. Ківерці №46 від 03.06.2020р. та №77 від 28.08.2020р. Зобов`язати уповноважену особу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 м. Ківерці відновити порушені його трудові права, шляхом прийняття нового наказу про встановлення йому з 01.09.2020р. кількість навчальних годин (педагогічне навантаження) відповідно до ст. 24 Закону України «Про повну загальну середню освіту» з одночасним перерахунком розміру заробітної плати починаючи з 01.09.2020р. по день прийняття рішення судом. Просить стягнути судові витрати по справі з відповідача.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.01.2021р. у даній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
11.02.2021р. до Ківерцівського районного суду Волинської області представником відповідача адвокатом Тертичним Ю.В. подано відзив на позовну заяву, у якому цивільний позов ОСОБА_1 вважає безпідставним, оскільки останній був ознайомлений з наказом директора ЗОШ І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці №46 від 03.06.2020р. «Про педагогічне навантаження у 2020/2021 н.р.», однак позивач відмовився від його підписання, про що 23.06.2020р. було складено відповідний акт, також позивач відмовився від ознайомлення з наказом директора ЗОШ І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці №77 від 23.08.2020р. про що 02.09.2020р. було складено відповідний акт. Про відсутність порушень трудового законодавства відповідачем по відношенню до позивача стверджується актом проведеної управлінням Держпраці у Волинській області. Просить в задоволенні позову відмовити у зв`язку з пропуском строку звернення до суду із даним позовом.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.03.2021р. закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті.
19.04.2021р. позивач по справі ОСОБА_1 подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача по справі в його користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.04.2021р. у прийнятті даної заяви відмовлено. Цього ж числа позивачем до суду подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій пункт третій прохальної частини позовної заяви виклав в наступній редакції «зобов`язати уповноважену особу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці відновити порушені його трудові права, шляхом прийняття нового наказу про встановлення йому з 01.09.2020р. кількість навчальних годин (педагогічне навантаження) відповідно до ст. 24 Закону України «Про повну загальну середню освіту» з одночасним зобов`язанням здійснити перерахунок та виплату різниці заробітної плати між кількістю відпрацьованих навчальних годин і кількістю годин встановлених відповідно до нового наказу за період з 01.09.2020р. по день прийняття рішення судом.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мозольська О. М. позовні вимоги підтримали в повному об`ємі з підстав викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Просили поновити строк звернення до суду з позовом та задовольнити позовні вимоги.
23.04.2021р. представник позивач ОСОБА_1 адвокат Мозольська О.М. подала до суду клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача гуманітарний відділ Ківерцівської міської ради, мотивуючи його тим, що нарахування та виплата заробітної плати та інших виплат працівникам ЗОШ І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці здійснює саме гуманітарний відділ Ківерцівської міської ради, тобто окремої юридичної особи.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.04.2021р. до участі у даній цивільній справі за клопотанням представника позивача адвоката Мозольської О.М. в якості співвідповідача залучено гуманітарний відділ Ківерцівської міської ради.
25.05.2021р. відповідачем по справі гуманітарним відділом Ківерцівської міської ради подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що педагогічне навантаження між вчителями, викладачами та іншими педагогічними працівниками розподіляється керівником установи за погодженням з профспілковим комітетом залежно від кількості годин, передбачених навчальним планом, наявності відповідних педагогічних кадрів та інших умов, що склались у закладі з дотриманням вимог КЗпП України. Вважає, що дії директора ЗОШ І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці щодо видачі наказу від 03.06.2020р. №46 «Про педагогічне навантаження у 2020/2021 н.р.» та наказу №77 від 28.08.2020р. «Про розподіл педагогічного навантаження у 2020/2021 н.р., видані відповідно до вимог чинного законодавства. Просить в задоволенні позову відмовити в повному об`ємі.
Представники відповідача загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці ОСОБА_2 та адвокат Тертичний Ю.В. позов ОСОБА_1 заперечили з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. В задоволенні позову просили відмовити в повному об`ємі з підстав пропуску строку звернення до суду з даним позовом.
В судовому засіданні представник відповідача гуманітарного відділу Ківерцівської міської ради Голубова Н.О. просила відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву за безпідставністю заявлених позивачем ОСОБА_1 позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін по справі, їх представників, дослідивши надані докази, суд приходить наступного висновку.
Як визначено ст. 55 Конституції України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 16 ЦК України, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (ст. 4 КЗпП).
Відповідно до п.1 ст. 26 Закону України «Про освіту» керівник закладу освіти здійснює безпосереднє управління закладом і несе відповідальність за освітню, фінансово господарську та іншу діяльність закладу освіти.
Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (ч.1 ст. 3 КЗпП України).
Відповідно до п.п. «е» п. 20 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників навчально виховних закладів системи Міністерства освіти України (Наказ №455 від 20.12.1993р.) керівник закладу зобов`язаний доводити до відома педагогічних працівників закладу у кінці навчального року (до надання відпустки) про педагогічне навантаження в наступному навчальному році. Згідно п. 4 Інструкції «Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти» затвердженої Міністерством освіти України від 15.04.1993р. №102 тарифікаційні списки (остаточний розподіл тижневого навантаження) затверджується керівником навчального закладу не пізніше 05 вересня.
Згідно з статтею 49 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Частиною 2 ст.2 КЗпП України встановлено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
У відповідності до ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Частиною 3 ст.21 КЗпП визначено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Частиною 2 ст. 23 КЗпП передбачено, що строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
Таким чином, серед трудових договорів закон виділяє строковий трудовий договір і контракт, який також укладається на певний строк.
Частина 1 ст.24 КЗпП передбачає, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.
За загальним правилом закріпленим в ч.3 ст.24 КЗпП України, укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.
18.03.2020 року набрав чинності Закон України «Про повну загальну середню освіту», статтею 2 якого визначено, що законодавство України про загальну середню освіту складається з Конституції, Закону України "Про освіту", цього Закону, інших актів законодавства у сфері освіти і науки та міжнародних договорів України.
Законом України «Про повну загальну середню освіту» від 16.01.2020 № 463-IX (далі Закон № 463) передбачено, що педпрацівників державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, яким виплачують пенсію за віком, необхідно перевести із безстрокових трудових договорів на строкові. Дана вимога зазначена у пункті 2 частини 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону і є імперативною нормою. Тобто, за вимогами зазначеного закону, до 1 липня 2020 року керівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти зобов`язані припинити безстрокові трудові договори з педагогічними працівниками таких закладів освіти, яким виплачується пенсія за віком, та запропонувати їм укласти трудові договори строком на один рік.
До 1 липня 2020 року керівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти зобов`язані припинити безстрокові трудові договори з педагогічними працівниками таких закладів освіти, яким виплачується пенсія за віком, з одночасним укладенням з ними трудових договорів строком на один рік. У разі незгоди з продовженням трудових відносин на умовах строкового трудового договору педагогічні працівники, яким виплачується пенсія за віком, звільняються згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. Після закінчення строку трудового договору з такими педагогічними працівниками можуть укладатися строкові трудові договори відповідно до абзацу третього частини другої статті 22 цього Закону.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 01.09.1997 року працював на посаді вчителя музики ЗОШ І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці на умовах безстрокового трудового договору, про що наявний запис у його трудовій книжці (а.с. 72).
В квітні місяці 2020р.директором ЗОШ І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці позивачу по справі ОСОБА_1 направлено лист попередження про зміну істотних умов праці у зв`язку з набранням чинності 18.03.2020р. Закону України «Про повну загальну середню освіту» у відповідності до ст. 32 КЗпП України, п.п.2 п. 2 розділу Х Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону, а саме, припинення укладеного з ним безстрокового трудового договору та укладення трудового договору строком на 1 рік. Також повідомлено, що у разі відмови від продовження роботи за строковим трудовим договором трудовий договір буде припинено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 9).
Даний факт не заперечив в судовому засіданні позивач по справі ОСОБА_1 , що також стверджується його письмовою заявою від 24.04.2020р.
З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , а також копії пенсійного посвідчення вбачається, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером, інвалідом ІІ гр. загального захворювання, отримує пенсію за віком отже, відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є особою, яка досягла пенсійного віку, отже підпадає під вищенаведену норму Закону № 463 (а.с.4-5).
Згідно ст. 32 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, а про зміну істотних умов праці, якими є зміна систем та розмірів оплати праці, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та ін. - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Дані положення також закріплені у ст. 29 Закону України «Про оплату праці», ст. 103 КЗпП України. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.
Згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 559/321/16-ц (провадження № 14-367цс18), зменшення педагогічного навантаження тягне за собою зміну режиму роботи вчителя, і, як наслідок, - відповідне зменшення заробітної плати, що в силу вимог частини третьої статті 32 КЗпП України є зміною істотних умов праці.
Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що під змінами в організації виробництва і праці слід розуміти об`єктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу, обумовлені, за загальним правилом, впровадженням нових технологій, вдосконаленням структури підприємства, установи, організації, режиму робочого часу, управлінської діяльності, що спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних і соціальних показників, створення безпечних умов праці, поліпшення її санітарно-гігієнічних умов.
За чинним законодавством про працю перелік істотних умов праці не є вичерпним, має оціночний характер, але до істотних умов праці, безумовно належить, заробітна плата і її розмір, яка є винагородою, обчисленою у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник зобов`язаний виплачувати працівникові за обумовлену договором роботу.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998р., установлено, що до інших істотних умов праці можна віднести скорочення педагогічного навантаження працівникам середніх загальноосвітніх навчально-виховних закладів. Суди зобов`язані з`ясовувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки при зміні систем та розмірів оплати праці у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, введенні нових або зміні діючих умов оплати праці у бік погіршення роботодавець повинен повідомити про це працівника не пізніше ніж за два місяці до їх запровадження.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що зміна істотних умов праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу тощо, щодо посади, яку займає працівник, і про зміну яких він повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці, може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо доведена наявність зміни в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, роботодавець не має права змінити істотні умови праці.
Згідно додатку до наказу директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці №114 від 30.08.2019р. «Про розподіл педагогічного навантаження у 2019/2020н.р.» вбачається, що ОСОБА_3 тижневе педагогічне навантаження було визначено 9 навчальних годин (а.с. 6,7).
Наказом директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці №46-к/тр від 10.10.2019р. «Про зміни в тарифікації педагогічних працівників» ОСОБА_1 було додатково надано 1 (одну) годину тижневого педагогічного навантаження (факультативні заняття вчителя музичного мистецтва) (а.с.8).
Як вбачається із копії наказу директора загальноосвітній школі І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці №22-к/тр від 19.06.2020р. «Про переведення на строковий трудовий договір ОСОБА_1 », на підставі ЗУ «Про повну загальну середню освіту» у відповідності до ст. 32 КЗпП України, позивача переведено на строковий трудовий договір строком на один рік з 19.06.2020р. по 19.06.2021р. З даним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 23.06.2020р., про що свідчить його підпис та доводить те, що позивач надав свою згоду на зміну істотних умов праці (а.с.10).
Згода педагогічного працівника на подальшу роботу за строковим трудовим договором - обов`язкова. Її педагог висловлює одним із трьох способів: подає відповідну заяву; ознайомлюється з наказом про укладання строкового трудового договору; пише, що згоден на примірнику повідомлення, яке залишилося у директора.
Відповідно до п. 2.1.19. колективного договору укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом ЗОШ І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці на 2018-2022роки, попередній розподіл навчального навантаження на наступний рік проводиться в кінці поточного навчального року, про що повідомляється працівникам (а.с. 41-42).
З копії наказу директора ЗОШ І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці №46 від 03.06.2020р. «Про педагогічне навантаження у 2020/2021 н.р.» вбачається, що згідно рішення тарифікаційної комісії на підставі комплектування штату педпрацівників, робочого навчального плану на 2020/2021н.р., ОСОБА_1 було розподілено попереднє педагогічне навантаження у кількості 2-х навчальних годин (музичне мистецтво у 3-4 класах) (а.с. 11), що суд вважає повідомленням позивача ОСОБА_1 про зміну істотних умов праці.
03.06.2020р. на засіданні тарифікаційної комісії загальноосвітній школі І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці було попередньо здійснено розподіл годин інваріантної частини навчального плану між педагогічними працівниками навчального закладу у 2020 -2021н.р. (протокол №1 від 03.06.2020р.) на підставі якого директором школи і був виданий вищевказаний наказ (а.с.24).
З копії акту від 23.06.2020р. вбачається, що комісія у складі директора школи Люшук С.Ф., заступника директора з навчальної роботи ОСОБА_4 та секретаря школи ОСОБА_5 склали даний акт про те, що ОСОБА_1 17.06.2020р. ознайомився із наказом №46 від 03.06.2020р. «Про педагогічне навантаження у 2020/2021 н.р.», однак поставити свій підпис про ознайомлення з наказом відмовився (а.с. 26).
Таким чином, на момент ознайомлення позивача ОСОБА_1 з наказом директора загальноосвітній школі І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці №22-к/тр від 19.06.2020р. він був ознайомлений 17.06.2020р. з наказом директора ЗОШ І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці №46 від 03.06.2020р. «Про педагогічне навантаження у 2020/2021 н.р.», що є зміною істотних умов праці.
Згідно додатку №1 до наказу директора ЗОШ І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці №77 від 28.08.2020р. «Про розподіл педагогічного навантаження у 2020/2021 н.р.» ОСОБА_1 вчителю музичного мистецтва визначено тижневе педагогічне навантаження 7 навчальних годин (а.с. 12-13). Даний наказ був виданий на підставі рішення тарифікаційної комісії навчального закладу (протокол №2 від 28.08.2020р.) (а.с. 29). Як вбачається із вищезазначеного навчального плану на 2020-2021 навчальний рік вивчення музичного мистецтва становить 7 годин, які і було надано позивачу по справі ОСОБА_1 .
Крім того, з копії акту від 02.09.2020р. складеного комісією вказаного навчального закладу вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлений із наказом №77 від 28.08.2020р. «Про розподіл педагогічного навантаження у 2020/2021 н.р.», проте свій підпис поставити відмовився (а.с. 31). А отже позивачу було відомо про дане тижневе педагогічне навантаження на 2020-2021р.н. і він продовжив трудові відносини, виконуючи обов`язки вчителя музичного мистецтва, при цьому жодна зі сторін не вимагала їх припинення, тим самим погодившись з встановленим тижневим навантаженням 7 годин.
У той же час, зміна педагогічного навантаження, що викликано зменшенням кількості класів та, відповідно вплинуло на тижневе навантаження вчителів, є об`єктивною передумовою для зміни умов праці працівників і не залежить від волі будь яких осіб, зокрема відповідача ЗОШ І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці.
Як вбачається із запису у трудовій книжці позивач ОСОБА_1 був прийнятий на посаду вчителя музики ЗОШ І-ІІІ ст. №1 м. Ківерці і саме з даного предмету неодноразово проходив підвищення кваліфікації. За таких обставин відповідач ЗОШ І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці немає підстав для забезпечення позивача навчальними годинами з викладання інших предметів (а.с. 62-64, 72).
Причиною зменшення тижневого педагогічного навантаження вчителя музичного мистецтва ОСОБА_1 стало зменшення класів комплектів з 12-ти у 2019-2020н.р. до 10-ти у 2020-2021н.р., зменшення кількості навчальних годин за предметом музичне мистецтво, що підтверджується навчальним планом загальноосвітній школі І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці у 2020-2021р.н. затвердженого директором загальноосвітній школі І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці Люшук С.Ф. (а.с. 32-34).
23.06.2020р. позивач ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою до директора ЗОШ І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці Люшук С.Ф. з приводу незгоди з наказом №46 від 03.06.2020р. про попередній розподіл педагогічного навантаження у 2020/2021 н.р. між педагогічними працівниками навчального закладу, яким йому було зменшено тижневе педагогічне навантаження до 2-х годин (музичне мистецтво 3-4 класи) (а.с.25).
З копії відповіді на письмове звернення ОСОБА_1 до гуманітарного відділу Ківерцівської міської ради №85/01-29/20 від 03.11.2020р., №99/01-29/2-20/ від 16.12.2020р., № я-17/01-19 від 23.12.2020р. вбачається, що порушень трудового законодавства при розподілі тижневого педагогічного навантаження між педагогічними працівниками ЗОШ І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці, з якою він перебуває у трудових відносинах перевіркою не встановлено (а.с. 15, 35-36).
Як вбачається із акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ВЛ 1975/399 АВ від 16.12.2020р. проведеного головним державним інспектором управління Держпраці у Волинській області Мосур М.О. на підставі звернення ОСОБА_1 з приводу зменшення його тижневого педагогічного навантаження на посаді вчителя музичного мистецтва проведено інспекційне відвідування в загальноосвітній школі І-ІІІ ст. №1 м. Ківерці яким встановлено, що зменшення педагогічного навантаження відбулось внаслідок зменшення класів-комплектів з 12 у 2019-2020н.р. до 10 у 2020-2021н.р., що вбачається із затвердженого навчального плану школи на 2020-2021н.р. За результатами даної перевірки порушень вимог чинного трудового законодавства відповідачем по відношенню до позивача не встановлено (а.с. 16, 37-38).
З врахуванням викладеного, враховуючи те, що позивач був повідомлений про зміну умов праці в задоволенні позову в частині визнання незаконними та скасування наказів директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці №46 від 03.06.2020 року та №77 від 28.08.2020 року слід відмовити.
За правилами ч. 1 ст. 188 ЦПК України похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
В своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначав, що внаслідок прийняття директором закладу середньої освіту відповідних наказів зменшилось його педагогічне навантаження, що призвело до зменшення його заробітної плати.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР 24 березня 1995 року, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання.
Порядок нарахування, розрахунок та обчислення заробітної плати педагогічним працівникам визначено Інструкцією про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти (далі Інструкція), яка затверджена наказом Міністерства освіти і науки України № 102 від 15 квітня 1993 року (з наступними змінами та доповненнями), зареєстрованою в Міністерстві Юстиції України 27.05.1993р. за №56.
Пунктом 63 Інструкції визначено, що оплата праці педагогічних працівників установ і закладів освіти провадиться, виходячи із встановлених ставок заробітної плати (посадових окладів) з урахуванням підвищень, фактичного обсягу педагогічної роботи, доплат та надбавок.
Відповідно до Інструкції (пункт 76) вчитель має право на відповідний рівень заробітної плати за умови, коли з незалежних від нього причин протягом навчального року навантаження зменшується порівняно з навантаженням, встановленим йому при тарифікації.
Разом з тим суд не вбачає правових підстав, щодо поновлення позивачу тижневого педагогічного навантаження 18 годин, оскільки таке навантаження на 2020-2021н.р. не було передбачене наказом №77 від 28.08.2020р. і позивач такого навантаження не мав.
Оскільки підстав для визнання недійсними наказів директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці №46 від 03.06.2020 року та №77 від 28.08.2020 року судом не встановлено, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання уповноваженої особи загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці відновити порушені трудові права позивача, шляхом прийняття нового наказу про встановлення ОСОБА_1 з 01.09.2020р. кількість навчальних годин (педагогічне навантаження) відповідно до ст. 24 Закону України «Про повну загальну середню освіту» з одночасним зобов`язанням здійснити перерахунок та виплату різниці в заробітній платі між кількістю відпрацьованих навчальних годин і кількістю годин встановлених відповідно до нового наказу за період з 01.09.2020р. по день прийняття рішення судом, як похідної вимоги, оскільки заробітна плата це винагорода за виконану роботу. Якщо працівник не виконував певний обсяг роботи, відсутні підстави для її оплати (Постанова Великої Палати Верховного Суду справа №559/321/16-ц, провадження №14-367цс18). Також відсутні правові підстави для видання наказу відповідачем загальноосвітньою школою І-ІІІ ст. №1 м. Ківерці з цих підстав.
Отже, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст.76 81 ЦПК України, обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Згідно із статтею 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Відповідно до ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 (з наступними змінами та доповненнями) "Про практику розгляду судами трудових спорів"- "Встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.
Із позовом до суду позивач звернувся 18.01.2021р., тобто після спливу тримісячного строку для звернення за вирішення трудового спору.
Позивачем по справі ОСОБА_1 в судовому порядку оскаржуються накази №46 від 03.06.2020р. «Про педагогічне навантаження у 2020/2021 н.р.» та №77 від 28.08.2020р. «Про розподіл педагогічного навантаження у 2020/2021 н.р.», відповідно до положень вищевказаної норми Закону до даних правовідносин застосовується трьохмісячний строк звернення до суду з позовом. Якщо вказаний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.
Оскільки при пропуску трьох місячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи, права і обов`язки сторін.
З матеріалів справи, досліджених судом встановлено, що з наказом №46 від 03.06.2020р. «Про педагогічне навантаження у 2020/2021 н.р.» позивач ОСОБА_1 був ознайомлений 17.06.2020р., а з наказом №77 від 28.08.2020р. «Про розподіл педагогічного навантаження у 2020/2021 н.р. позивач був ознайомлений, однак від підпису в наказі відмовився, що стверджується актом від 02.09.2020р.
Як вбачається із прохальної частини позовної заяви позивач просить поновити строк на звернення до суду з даним позовом.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року, внесені зміни до КЗпП України, який доповнено главою ХІХ, де зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Приймаючи до уваги, що позивач по справі є особою пенсійного віку, інвалідом ІІ групи, з приводу виниклих спірних правовідносин звертався із заявами до директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня №1 міста Ківерці, гуманітарного відділу Ківерцівської міської ради, управління Держпраці у Волинській області за захистом своїх трудових прав, суд вважає за можливе поновити позивачу ОСОБА_1 строк на звернення до суду з даним позовом.
Оскільки позивача ОСОБА_1 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позову до суду звільнено від сплати судового збору (а.с. 5), відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати у справі слід віднести на рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 60, 76-81, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. 21, 23, 24, 32, 36, 233 КЗпП України, ст. 24 Закону України "Про повну загальну середню освіту» № 463-IX від 16 січня 2020 року, ст. 21 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР 24 березня 1995 року, -
У Х В А Л И В:
Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня №1 міста Ківерці, гуманітарного відділу Ківерцівської міської ради про визнання незаконними та скасування наказів директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці №46 від 03.06.2020 року та №77 від 28.08.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному об`ємі.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, віднести на рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Волинського апеляційного суду безпосередньо або через Ківерцівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ;

представник позивача адвокат Мозольська Оксана Миколаївна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №821 від 23.10.2015р., юридична адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня №1 м. Ківерці, юридична адреса м. Ківерці, вул. Київська, 43, Волинської області, ;

представник відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_3 ;

представник відповідача адвокат Тертичний Юрій Вікторович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №312 від 07.02.2006р., юридична адреса: АДРЕСА_4 ;

представник відповідача гуманітарного відділу Ківерцівської міської ради ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_5 .

Суддя Ківерцівського районного суду С.В.Поліщук