Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3591/16-ц
Провадження № 6/553/42/2021
У Х В А Л А

Іменем України

22.06.2021м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді: Новака Ю.Д.,

при секретарі: Каленіченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження по справі №553/3591/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. В обґрунтування вимог заявник вказує, що 27.12.2016 року Ленінський районний суд м. Полтави ухвалив рішення по справі № 553/3591/16-ц про стягнення з боржника (відповідача), яким є ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 500517449. 29.07.2020 року Полтавський апеляційний суд розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 27 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості постановив апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 27 грудня 2016 року - скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позовну заяву Публічного акціонерного товариства

«Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість у сумі 11 085,56 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовити. 28.01.2019 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу № 2019-1АБ/ВЕСТА відповідно до якого ПАТ «АльфаБанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500517449. 29.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 29-01/19/2 , відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500517449. Протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Фінансова компанія «Веста» за № 06/08-2019 від 6 серпня 2019 року «Про перейменування ТОВ «Фінансова компанія «Веста» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», ТОВ «Фінансова компанія «Веста» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста». А тому, просили суд замінити вибулого Стягувача ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АльфаБанк» на Правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, місце знаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5- Б, м. Київ, 04053) щодо виконання рішення у справі № 553/3591/16-ц за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Альфа-Банк» до відповідача, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500517449.

Учасники процесу, будучи повідомлені про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Представник заявника звернувся з клопотанням проводити розгляд справи без його участі.

ОСОБА_1 та її представник подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просили суд відмовити у задоволенні вказаної заяви, оскільки в цивільній справі кредитор в особі ПАТ «Альфа-Банк» у спірних правовідносинах вибув ще до моменту ухвалення рішення Полтавським апеляційним судом по суті спору, тобто у поданій заяві ТОВ «Вердикт Капітал» фактично йдеться про заміну неналежного позивача на стадії виконання судового рішення, що не передбачено чинним процесуальним законодавством.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані документи, приходить до наступного.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебувала цивільна справа № 553/3591/16-ц за позовом ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 16 жовтня 2016 року.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27.12.2016 року позов ПАТ «Альфа Банк» задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість у сумі 53156 грн. 26 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп.

29 липня 2020 року постановою Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 27 грудня 2016 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість у сумі 11085,56 грн. В іншій частині позовних вимог було відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 275,60 (двісті сімдесят п`ять гривень 60 копійок) грн. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 1653,60 (одна тисяча шістсот п`ятдесят три гривні 60 копійок) грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

28 січня 2019 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» було укладено договір факторингу № 2019-1АБ/ВЕСТА, відповідно до якого ПАТ «Альфа Банк» відступило «Фінансовій компанії «ВЕСТА» та набуло права вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500517449.

29 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 29-01/192, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за договором кредиту №500517449.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За приписами ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верхового Суду України від 20.11.2013 року у справі №6-122цс13, заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», ст.378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження; за таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512,514 ЦК України та ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» (в цьому випадку вказуються статті ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час розгляду ВСУ вищезазначеної справи).

Судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

При цьому, вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду. Про це вказав Верховний Суд у своїй постанові від 05.12.2018 року.

Отже, з урахуванням вищевказаних висновків, а також правових позиції ВСУ та ВС, які суд першої інстанції зобов`язаний застосовувати при розгляді справ, враховуючи також позицію і про те, що по своїй юридичній суті заміна кредитора у зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом юридичного правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу і така заміна, при наявності відповідного судового рішення про задоволення вимог кредитора, що не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору та не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

У відповідності до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Як зазначено в ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, за змістом положень статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється його правонаступником.

Відповідно до змісту статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Положення статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплюють право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» наголосив на гарантоване ст.6 Конвенції «право на суд», яке повинно розцінюватися не лише в аспекті права особи звернутися до суду за захистом своїх прав, а і як обов`язковість до виконання судового рішення. Тому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу з метою забезпечення положень статті 6 («права на суд»).

В цьому контексті системний аналіз ряду рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Алпатов та інші проти України», «Варава та інші проти України», «Робота та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України», якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого протоколу до конвенції з огляду на порушення права на виконання рішення суду протягом розумного строку) також засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що в повній мірі узгоджується з положеннями ст.124 Конституції України.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме, замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших підстав.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із ЗУ "Про виконавче провадження".

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (ч.1ст. 18 ЦПК України).

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18), від 15 травня 2019 року по справі №370/2464/17 (провадження 61-15757св20).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд приходить висновку про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження по справі №553/3591/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження по справі №553/3591/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Замінити вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» щодо виконання рішення у справі №553/3591/16-ц (провадження по справі №2/553/1272/2016) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, місце знаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м.Київ, 04053).

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - до Полтавського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. Д. Новак