РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/986/21

Провадження № 2/293/609/2021

24 травня 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.

за участю секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Черняхів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Черняхівської селищної ради Житомирської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

29.04.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до територіальної громади в особі Черняхівської селищної ради, в якому просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), передану у колективну власність колективного сільськогосподарського підприємства ім.Воровського Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області в порядку спадкування за законом після смерті рідної тітки - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Очеретянка Черняхівського району Житомирської області померла її рідна тітка - ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) в реформованому КСП ім.Воровського, Очеретянської сільської ради. Позивач прийняла спадщину після смерті тітки шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном померлої. Для оформлення спадщини позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, отримала відмову через відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) по реформованому КСП ім.«Воровського» - сертифіката на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1. Вказаний Сертифікат про право на земельну частку (пай) втрачений, у зв`язку з чим позивачем розміщено оголошенням в газеті "Нове життя" про визнання його недійсним.

Ухвалою суду від 30.04.2021 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі, підготовче судове засідання призначено на 14 год. 30 хв. 24.05.2021.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позов підтримує (а.с.41).

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника сільської ради. Щодо рішення покладається на розсуд суду.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів в матеріалах справи.

Положеннями ст.200 ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №2 від 06.03.2021 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Очеретянка Черняхівського району Житомирської області (а.с.8).

Відповідно до наданої Відділом держгеокадастру у Черняхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 19.03.2021 за №Ш-20/0-0.36-18/151-21 ОСОБА_2 включена до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай). ОСОБА_2 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) реформованого КСП ім.Воровського серія НОМЕР_2 від 06.08.19997 зареєстрований за №69. В зв`язку з втратою вказаного Сертифіката ОСОБА_2 отримала дублікат (сертифікат НОМЕР_1 від 27.12.2000 (а.с. 27)

Згідно довідки, виданої Очеретянським старостинським округом №10 Черняхівської селищної ради Житомирської області №52 від 15.03.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована і проживала за адресою АДРЕСА_1 . За шість місяців до дня смерті, на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті разом з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.24).

ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном: обробляла земельну ділянку прийняла в спадок особисті речі, що підтверджується довідкою, виданою Очеретянським старостинським округом №10 Черняхівської селищної ради Житомирської області (а.с.25).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.03.2021 виданої державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Сертифікат на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1 в реформованому КСП ім.Воровського Очеретянської сільської ради після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 тітки - ОСОБА_2 в зв`язку з тим, що не було подано правовстановлюючий документ на вище вказаний Сертифікат (а.с.29).

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо ОСОБА_2 відсутні (а.с.30).

Оскільки дублікат Сертифіката втрачений, позивач подала оголошення в газету «Нове життя» про визнання недійсним дубліката сертифіката на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1, виданого 27.12.2000 на ім`я ОСОБА_2 (а.с.22).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» №899-IV від 05.06.2003 визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до статті 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат на земельну частку (пай).

Водночас відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

ОСОБА_2 була включена в списки працівників КСП ім. Воровського на отримання земельного паю станом на 22.05.1997 (а.с.19-23) і за життя отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) реформованого КСП ім.Воровського серії НОМЕР_2, який був втрачений (а.с.27).

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 (далі - ЦК Української РСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК

і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Предметом спору в даній справі є, зокрема, визнання в порядку спадкування за законом права власності на майно ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому до спірних правовідносин у частині здійснення ОСОБА_1 права на спадкування після смерті ОСОБА_2 застосуванню підлягають норми ЦК України в редакції, чинній на момент відкриття спадщини.

Відповідно до частин першої та другої статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Оскільки ОСОБА_2 за життя заповіт не складено спадкоємство після її смерті здійснюється за законом.

Водночас статтею 548 ЦК Української РСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Разом з тим ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Аналогічні положення закріплені статтями 1217, 1261, 1268,1270 ЦК України, 2004 року.

Аналіз змісту статей 548, 549 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_2 свідчить, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 3 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Статтею 560 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину.

З досліджених судом обставин справи убачається, що ОСОБА_2 набула за життя право на земельну частку (пай) та отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 від 06.08.1997, зареєстрований за №69. Право на земельну частку (пай), яке належало за життя померлій, було успадковане шляхом фактичного прийняття спадщини ОСОБА_1 у шестимісячний термін шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Оскільки оригінал Сертифіката втрачено, позивач не має змоги оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, про що свідчить постанова нотаріуса про відмов у вчиненні нотаріальної дії (а.с.29).

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, у відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950) ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. №475/97-ВР, зокрема ст.1 Протоколу №1 (1952) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Відповідно до п.6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Зазначені обставини свідчать, що є всі підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивач не просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, суд вважає за можливе судові витрати не стягувати з відповідача.

Керуючись статтями 524,529,548,549 ЦК Української РСР, статтями 4,141,189-200,247,258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с.Очеретянка, Черняхівського району Житомирської області право на земельну частку (пай), без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) передану у колективну власність колективного сільськогосподарського підприємства ім.Воровського Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області в порядку спадкування за законом після смерті тітки - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Головуюча суддя Л.Й. Проценко