Справа № 509/2748/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Сірман Г.В.,

за участю: представника позивачки, адвоката Стецюка С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки та житлового будинку, які є спільною сумісною власністю подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки та житлового будинку, які є спільною сумісною власністю подружжя, в якій просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину садового житлового будинку загальною площею 173,9 кв.м., житловою площею 92,9 кв.м. та земельну ділянку кадастровий номер :02:008:0211, загальною площею 0,077 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які перебувають спільною сумісною власністю подружжя, а також стягнути судовий збір з відповідача в розмірі 1542,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 19.02.2000 року по 22.10.2010 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у офіційному шлюбі, який був зареєстрований відділом РАЦС Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області.

14.05.2005 року, під час перебування у шлюбі, сторонами, на підставі договору купівлі-продажу, який був оформлений на ОСОБА_2 , була придбана земельна ділянка для ведення садівництва загальною площею 0,077 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

19.01.2006 року на придбану земельну ділянку ОСОБА_2 було отримано державний акт серія ЯБ № 897858, згідно якого їй був присвоєний кадастровий номер :02:008:0211.

У подальшому, за термін часу з 2006 по 2008 роки на придбаній земельній ділянці за зазначеною адресою позивачкою та відповідачем був побудований двоповерховий жилий будинок, загальною площею 173,9 кв.м., житловою площею - 92,9 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що підтверджується технічним паспортом від 29.04.2008 року.

Вартість жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами на час видачі технічного паспорту склала 308 297 (триста вісім тисяч двісті дев`яносто сім) грн.

У подальшому сумісне життя між сторонами не склалося та ОСОБА_2 звернувся до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом про розірвання шлюбу, який рішенням суду від 22.07.2010 року був задоволений та шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний, що стало підставою для отримання позивачкою свідоцтва про розірвання шлюбу за актовим записом № 87 від 09.09.2010 року серія 1-ЖД № 096408.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 переїхав жити до нової дружини, а позивачка, разом з донькою, ОСОБА_4 , залишилися проживати у двоповерховому садовому житловому будинку, який на той час не був введений в експлуатацію.

30.07.2019 року відповідач, на підставі декларації про готовність об`єкту до експлуатації, серія та номер: ОД 51, виданий 24.06.2019 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, індексний номер 48089216 від 05.08.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237, зареєстрував право приватної власності на садовий житловий будинок загальною площею - 173,9 кв.м, житловою площею - 92,9 кв.м. на зазначений садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

18.06.2019 року відповідач, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯБ №897858, виданого 19.01.2006 року Великодолинською селищною радою Овідіопольського району Одеської області, кадастровий номер - :02:008:0211, індексний номер: 48048739 від 01.08.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237, зареєстрував право приватної власності на земельну ділянку 0,077 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача в судове засідання, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка в повістці про виклик до суду.

Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частина 1 статті 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як визначено в ч. 1 та 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України), ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частини 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспорт засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

При цьому суд враховує, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Зі змісту ст.81 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування лежить не на суду, а на сторонах.

Стандарт доказування, тобто ступінь доведеності обставин справи сторонами є питанням досить складним для Суду, яке він вирішує у кожній справі окремо. Загальне правило, сформульоване у рішенні по справі Ireland v. the United Kingdom (5310/71, § 161, 18 January 1978) наступним чином: оцінюючи докази Суд застосовуватиме стандарт доказування «поза розумним сумнівом», але додає, що такий доказ може слідувати з співіснування достатньо сильних, чітких та узгоджених припущень або інших схожих неспростованих презумпцій факту. В цьому контексті поведінка Сторін при отриманні доказу також приймається до уваги.

Суд наголошує, що переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Судом встановлено, що з 19.02.2000 року по 22.10.2010 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у офіційному шлюбі, який був зареєстрований відділом РАЦС Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області.

14.05.2005 року, під час перебування у шлюбі, сторонами, на підставі договору купівлі-продажу, який був оформлений на ОСОБА_2 , була придбана земельна ділянка для ведення садівництва загальною площею 0,077 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

19.01.2006 року на придбану земельну ділянку ОСОБА_2 було отримано державний акт серія ЯБ № 897858, згідно якого їй був присвоєний кадастровий номер :02:008:0211.

У подальшому, за термін часу з 2006 по 2008 роки на придбаній земельній ділянці за зазначеною адресою позивачкою та відповідачем був побудований двоповерховий жилий будинок, загальною площею 173,9 кв.м., житловою площею - 92,9 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що підтверджується технічним паспортом від 29.04.2008 року.

У подальшому сумісне життя між сторонами не склалося та ОСОБА_2 звернувся до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом про розірвання шлюбу, який рішенням суду від 22.07.2010 року був задоволений та шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний, що стало підставою для отримання позивачкою свідоцтва про розірвання шлюбу за актовим записом № 87 від 09.09.2010 року серія 1-ЖД № 096408.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 переїхав жити до нової дружини, а позивачка, разом з донькою, ОСОБА_4 , залишилися проживати у двоповерховому садовому житловому будинку, який на той час не був введений в експлуатацію.

30.07.2019 року відповідач, на підставі декларації про готовність об`єкту до експлуатації, серія та номер: ОД 51, виданий 24.06.2019 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, індексний номер 48089216 від 05.08.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237, зареєстрував право приватної власності на садовий житловий будинок загальною площею - 173,9 кв.м, житловою площею - 92,9 кв.м. на зазначений садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

18.06.2019 року відповідач, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯБ №897858, виданого 19.01.2006 року Великодолинською селищною радою Овідіопольського району Одеської області, кадастровий номер - :02:008:0211, індексний номер: 48048739 від 01.08.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237, зареєстрував право приватної власності на земельну ділянку 0,077 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Реєстрація права приватної власності на зазначений садовий житловий будинок з земельною ділянкою за відповідачем підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.02.2020 року, номер інформаційної довідки 202114209.

З наведених вище доказів видно, що садовий житловий будинок загальною площею 173,9 кв.м., житловою площею 92,9 кв.м. та земельна ділянка загальною площею 0,077 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , були набутими сторонами, як подружжям за час шлюбу, а отже є спільною сумісною власністю подружжя та позивач має законне право на їх поділ. Також враховуючи вимоги ч.1 ст. 70 СК України щодо рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності при поділі майна суд, вважає, що в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя для належного захисту у спірних правовідносинах, необхідно визнати право власності за ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частину садового житлового будинку загальною площею 173,9 кв.м., житловою площею 92,9 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 0,077 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 1542,00 грн.

Керуючись ст.. 372 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 60,69,70 СК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на 1/2 частину садового житлового будинку загальною площею 173,9 кв.м., житловою площею 92,9 кв.м. та земельну ділянку кадастровий номер :02:008:0211, загальною площею 0 0,077 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які перебувають спільною сумісною власністю подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, с. Приморське, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 1542,00 грн. (одна тисяча п`ятсот сорок дві грн. 00 коп.)

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя А.І.Бочаров