ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4066/20 Номер провадження 22-ц/814/1162/21Головуючий у 1-й інстанції Високих М. С. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Бондаревська С.М., Кривчун Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 02 березня 2021 року, постановлене суддею Високих М.С.,

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

02.09.2020 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в Київський районний суд м.Полтави із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.12.2018. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. Просить стягнути із відповідача заборгованість станом на 14.07.2020 в розмірі 17 298,66 грн., що складається із: 14 771,44 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 20,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 2 527,22 грн. заборгованість за простроченими відсотками; судові витрати у розмірі 2 102,00 грн.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 13.10.2020 цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Ленінського районного суду м.Полтави./а.с.91/

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 02.03.2021 позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 19.12.2018 у сумі 5 408,00 грн. та судові витрати в сумі 657,14 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що стягненню із відповідача підлягає заборгованість за тілом кредиту, що складає різницю між фактично отриманими та неповернутими коштами в розмірі 5 408,00 грн., без урахування відсотків та комісії, розмір яких не погоджувався сторонами.

Не погодившись із указаним судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати в частині, якою відмовлено у задоволенні позову та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Доводить, що відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, висловила свою згоду, що ця анкета-заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, взявши на себе зобов`язання неухильно їх дотримуватися та самостійно знайомитися зі всіма змінами та доповненнями до них на сайті банку.

При укладенні такого договору сторони керувалися положеннями ч.1 ст.634 ЦК України, вважаючи такий правочин договором приєднання, а Умови і Правила надання банківських послуг - публічною офертою, що з огляду на практику Верховного Суду, викладену в постановах від 08.07.2019 у справі №923/760/18, від 11.09.2019 у справі №642/5533/15-ц, від 19.09.2019 у справі №127/7543/17, від 23.12.2019 у справі №375/250/18, не потребує підпису позичальника під публічно розміщеними умовами кредитування та не має наслідком визнання договору неукладеним.

Зазначає, що крім анкети-заяви позичальник підписала паспорт споживчого кредиту, яким погодила: тип кредиту; суму ліміту; строк договору та строк кредитування; спосіб та строк надання кредиту; процентну ставку в межах та поза межами пільгового періоду; ти процентної ставки; платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача; реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, у тому числі розмір штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту та інші.

На підставі анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту позичальнику відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» із встановленим кредитним лімітом в 15 000,00 грн., який у подальшому на підставі п.п.2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг, одноосібно змінювався банком.

Відповідач, після отримання картки, за умовами укладеного із банком договору приєднання, вчиняла дії щодо її активації, користувалася кредитними коштами, здійснювала часткове погашення заборгованості за кредитом та зверталася до банку з метою перевипуску банківської картки. Наведене підтверджується наявними у справі розрахунком заборгованості, паспортом споживчого кредиту, довідкою про зміну умов кредитування та випискою по рахунку, що має статус первинного банківського документу.

Заперечує застосування до спірних правовідносин позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, оскільки у матеріалах справи наявна конкретна редакція Умов і Правил надання банківських послуг, затверджена наказом банку, до яких приєдналася відповідач при підписанні анкети-заяви та укладенні договору, який є правомірним, позичальником ним не оскаржувався.

Посилаючись на практику Верховного Суду, викладену в постановах від 29.07.2020 у справі №753/10779/16-ц, від 02.12.2020 у справі №284/157/20-ц, від 04.12.2019 у справі №750/6058/17-ц, від 12.02.2020 у справі №382/327/18-ц, від 01.09.2020 у справі №293/599/19-ц, від 04.11.2020 у справі №534/1072/18-ц доводить, що суд першої інстанції передчасно відмовив у задоволенні частини позовних вимог та безпідставно зменшив наявну заборгованість, чим порушив умови договору та вимоги ст.534 ЦК України.

27.04.2021 до апеляційного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити її без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Заперечує свою обізнаність із умовами кредитування та доводить, що анкету-заяву і паспорт споживчого кредиту вона не підписувала, а наявні на вказаних документах підписи схожі на її, але виконані не нею. Разом із цим зазначає, що на планшеті банку під час отримання кредиту надавала зразок свого підпису, але її не попереджали, що він буде скануватися на всі документи.

Вважає дії банку такими, що суперечать вимогам п.п.14,15 постанови НБУ від 14.08.2017 №78, оскільки між нею та банком паперовий договір про використання особистих підписів не укладався, що виключає підстави використання її електронного підпису на договорі, при укладення якого банк порушив ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», не роз`яснивши їй суттєві умови кредитування.

Заперечує період та розмір нарахованої заборгованості за кредитом, включно із відсотками, які нараховувалися по завищеній відсотковій ставці.

Вважає, що банк самостійно за рахунок кредитних коштів без її доручення проводив списання за неузгодженими із нею тарифами відсотків за користування кредитом та комісії за обслуговування карткового рахунку, як при недостатності кредитних коштів, так і при їх відсутності. Також банк самостійно, без погодження із позичальником, змінював розмір кредитного ліміту, що, на думку відповідача, згідно ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» є підставою вважати дії банку неправомірними, а положення договору недійсними.

Наведене вважає нечесною підприємницькою практикою, яка є агресивною в розумінні ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції установлено, що 19.12.2018 ОСОБА_1 , підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк, погодилася із тим, що підписанням цієї анкети-заяви відповідно до ст.634 ЦК України у повному обсязі приєднується до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк, які розміщено на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою www:privatbank.ua, та, які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого отримав шляхом самостійного роздрукування./а.с.15/

Згідно довідки ПриватБанк про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), остання отримала банківську кредитну картку НОМЕР_1 , старт карткового рахунку 19.12.2018 із лімітом 5 800,00 грн., який того ж дня збільшено до 10 000,00 грн.; 10.01.2019 розмір кредитного ліміту збільшено до 14 000,00 грн.; 14.01.2019 - до 15 000,00 грн.; 17.01.2019 зменшено до 5 200,00 грн. та до 3 000,00 грн.; 21.01.2019 збільшено до 15 000,00 грн.; 02.02.2019 зменшено до 14 000,00 грн.; 25.02.2019 зменшено до 13 500,00 грн.; 11.03.2019 збільшено до 15 000,00 грн.; 17.11.2019 зменшено до 14 270,00 грн.; 19.12.2019 кредитний ліміт склав 0,00 грн./а.с.13/

Відповідно до витягу із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» банком визначено наступні тарифні плани: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD». У примітках вказано, що повна версія Умов та Правил надання банківських послуг, а також актуальні Тарифи розміщені на офіційному сайті ПриватБанку: https://privatbank.ua./а.с.19/

До кредитного договору банк додав Витяг із Умов та правил надання банківських послуг./а.с.20-74/

Згідно наданого банком розрахунку заборгованість за договором №б/н від 19.12.2018, укладеного між ПриватБанк та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 14.07.2020 становить 17 298,66 грн., із них: заборгованість за тілом кредиту - 14 771,44 грн., в т.ч. за поточним тілом кредиту 20,00 грн.; 2 527,22 грн. заборгованість за простроченими відсотками./а.с.7-10/

Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що витяги із Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанк та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що містяться в матеріалах справи, не відповідають вимогам статті 207 ЦК України щодо письмової форми правочину та статті 634 ЦК України щодо форми договору приєднання, а тому не можуть розцінюватись як частина кредитного договору. Тому до стягнення підлягає різниця між фактично отриманими та неповернутими позичальником коштами у розмірі 5 408,00 грн., без урахування відсотків та комісії, розмір яких не погоджувався сторонами.

Апеляційний суд, в межах вимог апеляційної скарги, із висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з таких підстав.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом із тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Реалізуючи право вимоги заборгованості за тілом та відсотками по кредиту, банком заявлено до стягнення 17 298,66 грн., із них: 14 771,44 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2 527,22 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, які позивачем не спростовані, що витяги із Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанк та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що містяться в матеріалах справи, не відповідають вимогам статті 207 ЦК України щодо письмової форми правочину та статті 634 ЦК України щодо форми договору приєднання, а тому не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 19.12.2018 шляхом підписання анкети-заяви, що узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 по справі № 342/180/17.

Разом із цим, судом першої інстанції не враховано, що обґрунтовуючи підстави стягнення такої заборгованості, банком, крім указаних витягів та анкети надано паспорт споживчого кредиту із узгодженими сторонами зобов`язання умовами кредитування у ПриватБанк, включно із відсотковою ставкою при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 86,4%, підписані позичальником за допомогою стилусу/а.с.17-18/; виписку із банківського рахунку по картковому рахунку, із якої убачається, що позичальник активно користувалася кредитними коштами,у тому числі через інтернет магазини, та виконувала свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів, в тому числі відсотків за використання кредитного ліміту./а.с.11-12/

Указані докази додані АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви, але їх оцінка не була надана судом першої інстанції при постановленні рішення, унаслідок чого зроблено помилковий висновок про необізнаність позичальника із умовами кредитування в частині нарахування та списання відсотків.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.376 ЦПК України, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, а рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 02.03.2021 - скасуванню із постановленням нового рішення про задоволення позову та стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 17 298,66 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.12.2018.

Доводи, викладені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, таких висновків не спростовують та апеляційним судом відхиляються. По-перше, ОСОБА_1 визнає, що під час отримання кредиту надавала зразок свого підпису на планшеті банку. Підстава видачі кредиту це анкета-заява від 19.12.2018, зі змісту якої вбачається, що позичальник надала згоду на використання електронного підпису чи іншого його аналогу, які прирівнюються до її особистого підпису./а.с.15/ По-друге, відповідність умов кредитного договору положенням Закону України «Про захист прав споживачів», у тому числі щодо нечесної та агресивної підприємницької практики ПриватБанк, мають самостійний спосіб оскарження, не пов`язаний із цим спором.

Заперечення відповідача проти періоду та розміру нарахованої заборгованості за кредитом, включно із завищеними відсотками, є припущеннями останньої, які не ґрунтуються на доказах та спростовуються узгодженими сторонами умовами кредитування в частині розміру базової відсоткової ставки при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту в розмірі 86,4%. Належних та допустимих доказів одноособового збільшення банком відсоткової ставки відповідачем не надано, а сам розрахунок не спростований.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, а рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 02.03.2021 скасуванню, із постановленням нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», на користь банку із ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати за подачу позову в розмірі 2 102,00 грн. та 3 153,00 грн. за апеляційну скаргу, а всього 5 255,00 грн./а.с.6, 157/

Керуючись ст.ст.367,368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 02 березня 2021 року скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рах. № НОМЕР_3 , МФО №305299) заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.12.2018 станом на 14.07.2020 у розмірі 17 298 (сімнадцять тисяч двісті дев`яносто вісім) грн. 66 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 5 255,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24.05.2021.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді С.М. Бондаревська

Т.О. Кривчун