14.05.2021 227/3175/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Левченка А.М.,

за участі секретаря судового засідання Коверченкової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ

В серпні 2021 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому позивач просить суд:

1. Визнати за ОСОБА_2 право власності на майно, яке знаходиться у квартирі АДРЕСА_1 , а саме: душова кабіна 1 шт. вартістю 15000 грн., кухонних гарнітур вартістю 12000 грн., м`які меблі вартістю 7000 грн., шкаф-купе вартістю 1000 грн., меблі передпокою вартістю 3000 грн., килими 2 шт вартістю 1500 грн., ліжка 2 шт. вартістю 6000 грн., холодильник вартістю 4000 грн., електрична піч вартістю 3000 грн., телевізор вартістю 4000 грн, комп`ютер вартістю 10000 грн, кондиціонер вартістю 7000 грн., телевізор вартістю 8500 грн., посудомийна машина вартістю 3000 грн., на загальну суму 85000 грн.

2. Визнати за ОСОБА_2 право власності на гараж для автомобіля у м. Білозерське, вартістю 50000 грн.

3. Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Hyndai Accent вартістю на день подання позовної заяви 135000.

В обгрунтування позову зазначено, що вищезазначене майно набуто сторонами за період шлюбу, а тому належить їм на праві спільної сумісної власності. Шлюбні відносини припинилися між сторонами більше двох років тому, відповідач продовжує користуватись цим майном одноособово, та домовитись про поділ майна в позасудовому порядку не вдалось.

Позивач та його представник у судове засідання не прибули, від представника позивача повторно надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з необхідністю надання сторонам можливості мирно врегулювати спір в позасудовому порядку.

Відповідач подав до суду відзив, в якому просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зазначає, що дійсно, у період 2011-2012 подружжям було придбано у спільну сумісну власність певні речі: меблі, електропобутову техніку, тощо, а у 2013 році автомобіль "Hyndai Acent", 2013 року випуску, НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я відповідача. Разом із тим, на весні 2020 року позивач, без дозволу відповідача, за допомоги рідних, винесла частину вищезазначених речей, які були в квартирі, а потім вказала їх же у позовній заяві про поділ майна. Щодо існування гаражу відповідач заперечував, зазначив, що ніколи не мав на праві власності гаражу, а лише користувався таким гаражем, який був переданий йому у користування його рідним братом. Зазначає також, що в квартирі залишилось таке майно: душова кабінка, кухонний гарнітур, м`які меблі, шафа-купе, меблі передпокою, килим, два ліжка, електропіч, комп`ютер, кондиціонер, посудомийна машинка. Усе інше було винесено відповідачем з квартири. На підтвердження цього посилається на копію доподвіної записки о/у про результати первірки заяви ОСОБА_2 про необхідність вжиття заходів до його дружини, яка без його дозволу винесла техніку з квартири. Що стосується поділу спірного автомобіля шляхом визнання його приватною власністю лише позивача, відповідач вважає такий поділ несправедливим.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

З урахуванням того, що цивільна справа перебуває в провадженні суду тривалий час, але слухання якої неодноразово відкладалось за клопотанням представника позивача, суд вважає за необхідне розпочати судовий розгляд незалежно від чергової причини неявки сторони позивача, та за відсутності відповідача, який скористався правом на подання відзиву.

Дослідивши подані сторонами докази на підтвердження їх вимог і заперечень суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Судом встановлено, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30.06.2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який був зареєстровани 29 квітня 1997 року.

З матеріалів цивільної справи також вбачається, що в період шлюбу набуто спірний автомобіль "Hyndai Acent", 2013 року випуску, НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я відповідача, про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . При цьому, сторони визнають правовий режим такого автомобіля, а саме, той факт, що він належить їм на праві спільної сумісної власності, як такий, що набутий подружжям в період шлюбу.

Так, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2, 3 ст. 60 СК України).

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

Разом із тим, сторонами не було подано до суду жодних належних, достовірних та достатніх доказів наявності та належності їм на праві спільної сумісної власності іншого переліченого ними у позові та відзиві майна (побутових речей, гаражу). Додана до відзиву копія доподвіної записки о/у про результати первірки заяви ОСОБА_2 , в якій о/у вважає необхідним припинити збір матеріалів за заявою ОСОБА_2 про необхідність вжиття заходів до його дружини, яка без його дозволу винесла техніку з квартири, не є таким доказом в розумінні ЦПК України.

За таких обставин, виходячи із принципів дистопзитивності та змагальності цивільного процесу, рівності часток подружжя, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність заявлених позовних вимог, через недоведеність позивачем дійсного обсягу майна, яке підлягає поділу. Поділ між подружжям самого ж лише автомобіля у цій справі неможливий, оскільки у такому випадку суд вийде за межі позовних вимог, так як позивач просив суд виділити йому цілу частину автомобіля, визнавши за відповідачем право власності на інше майно, доказів існування якого суду не надано.

Керуючись ст. 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду безпосередньо або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 24 травня 2021р.

Суддя А.М. Левченко

14.05.2021