1Справа № 335/1165/21 2/335/1259/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Лиса Ю.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову вказала, що вона є матір`ю малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З відповідачем в зареєстрованому шлюбі не перебувала, але підтримувала з ним сімейні стосунки з 2019 року по 2020 рік, мешкаючи однією сім`єю.

Від спільного проживання сторони мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За їх спільною заявою, поданою до органу реєстрації, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України, ОСОБА_3 визнав себе батьком ОСОБА_4 , про що свідчить запис у свідоцтві про народження.

Донька, ОСОБА_4 постійно проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утримані.

В 3,5 місяці з народження, ОСОБА_4 був встановлений діагноз: синдром рухових порушень, лікворо-гіпертензивний синдром внаслідок поразки ЦНС в перинатальному періоді, дисплазія тазостегневих суглобів. За висновком нейросонографії встановлені ознаки порушення кровообігу в судинах головного мозку, порушення венозного потоку. Наявні ознаки симетричної, помірно вираженої вентрикуломегалії.

Відповідач не проявляє бажання спілкуватися з донькою, не проявляє інтересу до спілкування та виховання своєї дитини, не забезпечує коштами дитину. Також відповідач за увесь час жодного разу не намагався отримати інформацію щодо стану здоров`я своєї дитини, чи потрібні ліки, матеріальне забезпечення чи може інша допомога. Він не цікавиться щодо режиму життя своєї доньки, процесу лікування, потреб дитини.

На даний час ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Можливість отримання фінансових джерел на своє існування та існування доньки, як то підробіток, чи вихід на роботу виключається, оскільки враховуючи маленький вік дитини, наявність встановлених діагнозів, необхідність цілодобового перебування її, як матері завжди поруч біля дитини, а також відсутність можливості залучення її рідні до догляду за дитиною в період робочого часу унеможливлює таку можливість.

Відомостей щодо офіційних доходів відповідача ОСОБА_1 не має, проте їй відомо, що відповідач працює неофіційно. Окрім того, на його утриманні відсутні особи, які в силу закону потребують його матеріальної підтримки.

Таким чином, з відсутністю можливості визначення доходу відповідача, беручи до уваги забезпечення стабільності утримання неповнолітньої дитини, позивач вважає за можливе та необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

ОСОБА_1 зазначає, що малолітня ОСОБА_4 потребує додаткових коштів для лікування (витрати на ліки, УЗД, аналізи), проходження періодичних обстежень та проходження реабілітації в медичних спеціалізованих закладах.

Крім цього, для розвитку своїх здібностей, соціальної адаптації донька потребує додаткових майнових витрат: на заняття з педагогами, відвідування групових навчань з однолітками, на оплату послуг басейну, масажного кабінету та інших індивідуальних речей для відповідних занять та періоду розвитку дитини (як то, іграшки, книги, одяг, взуття). Відповідні заняття будуть сприяти, як фізичному та емоційному розвитку їх дитини.

Зважаючи на індивідуальний обов`язок батьків утримувати своїх дітей, беручи до уваги працездатність відповідача, та перебування дитини на повному утриманні позивача, з метою забезпечення дитини достатнім (не мінімальним) рівнем збереженням здоров`я та розвитком, ОСОБА_1 вважає, що доцільним буде присудження аліментів у сумі 4 000,00 грн.

На її переконання, присудження аліментів у мінімальному розмірі: 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України, як нижча межа забезпечення неповнолітніх дітей платником аліментів та державою, має місце у випадку, коли платник аліментів з об`єктивних причин не в змозі сплачувати більший розмір (наприклад, є непрацездатним, що обмежує можливість отримання доходів, має хронічні захворювання, які потребують значних вкладень; має на утриманні інших дітей або непрацездатних батьків, коли діти мають значно вищий рівень матеріального забезпечення, у зв`язку з наявністю особистого доходу, доходу другого з батьків, з яким вони проживають тощо).

З інших умов присудження аліментів у вказаному розмірі, на думку позивача є необґрунтованим, та таким, що порушує принцип захисту інтересів дітей у справах про стягнення аліментів на їх утримання.

Таким чином, зважаючи на відсутність можливості визначення доходу відповідача, беручи до уваги його працездатність, керуючись принципом забезпечення захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що дитина проживає разом з позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий її обов`язок полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному догляді, лікуванні, вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, ОСОБА_1 вважає, що аліменти слід присудити саме у розмірі 4 000,00 грн.

Крім того, як зазначає позивач, на момент звернення з даною заявою до суду, вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Допомога по безробіттю призначена з 14.05.2020 року та припинена 18.05.2020 року. Інших джерел доходу вона не має.

У зв`язку з вищевказаним, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, що буде достатнім для забезпечення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її утримання, як матері дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною 3-х річного віку. Допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу аліментів за один місяць. Покласти судові витрати на відповідача.

Ухвалою судді від 05.02.2021 року, у вказаній справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликаючись на те, що відповідач не надає позивачу жодної матеріальної допомоги ні на утримання дитини, яка хворіє, ні на її утримання, оскільки позивач не працює, та змушена самостійно виховувати дитину.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав частково. Вважав розмір суми аліментів необґрунтованим та завищеним.

Заслухавши пояснення позивача, її представника та відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст. 141 Сімейного кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище та стан здоров`я дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатного віку, наявність у нього рухомого та нерухомого майна та інші обставини, що мають істотне значення.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» також визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком до 6 років з 1 січня 2021 року - 1921 гривня.

Визначаючи розмір аліментів, суд врахував, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, потреби дітей, матеріальний стан відповідача, загальновідомі обставини про щоденну потребу дітей у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, постійне зростання цін на товари та послуги для дітей.

Cуд зауважує, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків обов`язку по утриманню дитини.

Судом встановлено, що сторони у справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видане Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 17.12.2020 року по теперішній час.

Згідно консультативного висновку дитячого невропатолога ТОВ «Діацентр» від 05.11.2020 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз: синдром рухових порушень, лікворо-гіпертензивний синдром внаслідок поразки ЦНС в перинатальному періоді, дисплазія тазостегневих суглобів. За висновком нейросонографії встановлені ознаки порушення кровообігу в судинах головного мозку, порушення венозного потоку. Наявні ознаки симетричної, помірно вираженої вентрикуломегалії, що підтверджується протоколом нейросонографії, від 06.11.2020 року, лікар ОСОБА_5 .

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 працює в ТОВ «ФАН РІТЕЙЛ» та займає посаду продавця-консультанта, його дохід, за період з 23.03.2021 року по 30.04.2021 року становив 7 909,09 грн., що підтверджується довідкою за № 30 від 18.05.2021 року.

Також, ОСОБА_3 з 07.07.2018 року є членом ГО СЦЛБ «Шосте чуття» та виконує обов`язки інструктора з вогнепальної підготовки, та консультанта з особистої безпеки, на безоплатній основі, що підтверджується довідкою ГО СЦЛБ «Шосте чуття» від 04.01.2021 року.

Згідно довідки Запорізького міського центру зайнятості від 11.12.2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 була зареєстрована як безробітна в Запорізькому МЦЗ з 14.05.2020 року. Допомога по безробіттю була припинена 18.05.2020 року на підставі довідки № 82/30- від 18.05.2020 року та № 852/30 від 03.08.2020 року (для призначення і виплати державної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами).

На даний час позивачка ОСОБА_1 перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку з чим ніде не працює та не має реальної можливості власними коштами забезпечити матеріальне становище дитини, її духовного та фізичного розвитку.

Положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Аналізуючи в сукупності всі зібрані та досліджені судом обставини, приймаючи до уваги, що обов`язок щодо утримання неповнолітніх дітей покладено на обох батьків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі - 3 000,00 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону.

Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення та часткове визнання позову відповідачем.

Відомостей про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_3 суду не надано. Окрім того, у суду відсутні дані про те, що на утриманні відповідача знаходяться інші особи, які в силу закону потребують його матеріальної підтримки.

Суд вважає, що 3 000,00 грн. щомісячно на дитину є саме тим розміром аліментів, який відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести обоє батьків на утримання дітей.

Крім того, позивачка не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь витрат на лікування або навчання дитини у порядку ст. 185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 03.02.2021 року, аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати.

Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до приписів 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що позивач потребує матеріальної допомоги на своє утримання, у зв`язку із тим, що не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, самостійного доходу не має. Відповідач допомоги на утримання дружини не надає.

Об`єктивно встановлено, що у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивачка не має можливості працювати з метою отримання власного доходу, хоча б у межах встановленого Законом прожиткового мінімуму для працездатної особи для забезпечення своїх власних потреб.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, можливості чоловіка надавати таке утримання.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Право дружини на утримання саме до досягнення дитиною трьох років прямо передбачено положеннями статті 84 СК України, не залежить від перебування дружини у відпустці по догляду за дитиною та її матеріального становища, а у чоловіка на підставі зазначеної норми Закону виникає обов`язок утримувати дружину у визначений період.

Встановивши, що сторони є батьками дитини, яка проживає з матір`ю, у зв`язку з тим існують умови необхідні для виникнення права позивача на утримання від відповідача, передбачені частиною другою статті 84 СК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Разом з тим, на думку суду, розмір визначених позивачкою аліментів є завищеним.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи, доказів того, що він має мінливий заробіток та обмеження в праці ним не надано, інших утриманців, крім малолітньої доньки не має.

При визначенні розміру коштів на утримання дружини суд враховує факт проживання дитини з позивачкою, її малолітній вік та не досягнення нею трьох років, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, вартість життя, обмеження позивачки у можливості самостійно працювати у зв`язку з необхідністю догляду за дитиною, матеріальний стан відповідача, зокрема наявність постійного доходу, стан здоров`я платника аліментів, який є фізично здоровий. Суд також враховує обов`язок відповідача, як батька дитини, утримувати спільну дитину сторін. Тому суд дійшов висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, яка не має можливості працювати, оскільки доглядає їх спільну дитину, однак в меншому розмірі, ніж заявлений позивачкою.

З урахуванням викладеного та принципів справедливості і розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає, що аліменти на позивача необхідно визначити у розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду із позовною заявою до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку.

Суд вважає, що такий розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам позивачки та рівню платоспроможності самого відповідача.

За таких обставин, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, заперечення відповідача щодо позовних вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить висновку про часткове задоволення позову.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2021 року.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 76-80, 89, 141, 263 - 265, 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з 03.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 03.02.2021 року і до досягнення донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 у дохід Держави судові витрати по оплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути поданою до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 19.05.2021 року.

Повний текст рішення виготовлений 24.05.2021 року.

Суддя В.О. Макаров