№ провадження 2-3/646/11/2021
Справа № 646/3417/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2021 р. м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сіренко Ю.Ю.,

за участю секретаря Хілінського М.І.,

розглянувши заяву адвоката Чумака Романа Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду,-

в с т а н о в и в :

До Червонозаводського районного суду м. Харкова від адвоката Чумака Романа Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду, в якій останній просить суд: вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-якій особі вчиняти дії щодо відчуження нежитлового приміщення підвалу № 3 в житловому будинку, літ. «А-16», загальною площею 48,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлових приміщень першого поверху № 11, 12, 26, 27, 28 в житловому будинку літ. «А-16», загальною площею 102,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви посилався на те, що 11.10.2019 року між заявником та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав у користування ОСОБА_2 10000 доларів США, які останній мав повернути заявнику до 11.04.2020 року. З метою забезпечення вказаного договору, 11 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бітті Інновейшнз Енд Текнолоджиз» було укладено договір поруки. 23.12.2019 року між заявником та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до договору позики від 11.10.2019 року, відповідно до умов якої ОСОБА_1 передав у користування ОСОБА_2 150000 доларів США, які позичальник зобов`язувався повернути в строк до 11.04.2020 року. Однак, взяті на себе зобов`язання позичальник не виконав, у зв`язку з чим заявник неодноразово направляв вимоги до позичальника та поручителя про усунення порушеного зобов`язання та сплати суми заборгованості, які до теперішнього часу не були виконані.

В подальшому заявнику стало відомо, що 16.07.2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 300, відповідно до умов якого останній прийняв грошові кошти у сумі 1982000 грн., які зобов`язувався повернути до 30.10.2020 року. З метою забезпечення вказаного зобов`язання 16.07.2020 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Бітті Інновейшнз Енд Текнолоджиз» було укладено іпотечний договір №301, відповідно до умов якого іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нежитлове приміщення підвалу №3 в житловому будинку літ. «А-16», загальною площею 48,7 кв. м. та нежитлові приміщення 1-го поверху № 11, 12, 26, 27, 28 в літ. «А-16», загальною площею 102,5 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому до вказаних договорів були внесені зміни щодо строку повернення грошової суми. 27.07.2020 року між ТОВ «Бітті Інновейшнз Енд Текнолоджиз», як майновим поручителем ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, таким чином до останнього перейшло право власності на об`єкти, вказані в іпотечному договорі від 16.07.2020 року. 23.03.2021 року ОСОБА_3 відчужив вказані об`єкти на користь ОСОБА_4 , уклавши договір дарування.

Заявник вважає, що укладені вищезазначені договори щодо відчуження об`єктів нерухомого майна є фіктивними, а метою їх укладення є усунення ОСОБА_2 , як боржника, та ТОВ «Бітті Інновейшнз Енд Текнолоджиз», як поручителя, від виконання зобов`язань за договором позики від 11.10.2019 року. Тому ОСОБА_1 має намір звернутись до суду з позовом про визнання вказаних договорів недійсними внаслідок їх фіктивності та фраудаторності.

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову заявник вказує, що продаж об`єктів нерухомого майна, на які він просить накласти арешт, може значно ускладнити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду про визнання недійсними вищенаведених договорів, оскільки треті особи, які набудуть їх у власність, будуть вважатись добросовісними набувачами. Крім того, позивач не зможе в майбутньому стягнути заборгованість за рахунок даних об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду, суд приходить до переконання, що в задоволенні даної заяви слід відмовити з наступних підстав.

Суд враховує, що згідно з ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 09.09.2020 у справі № 509/2765/19 (провадження № 4-21904св19) викладено правову позицію згідно з якою метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

На підставі ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 09.09.2020 у справі № 760/5582/20 (провадження № 61-12876св20) викладено правову позицію згідно з якою частинами 1 та 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Позов забезпечується , зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 (провадження№ 14-88цс20).»

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) вказано: «те, що відповідачка проживає у будинку впродовж десяти років і після державної реєстрації її права власності на нього ще не вчинила дії, що могли би підтвердити намір відчужити будинок, зокрема, не зверталася до ріелторів і не розміщувала оголошення про продаж, не спростовують висновки суду про наявність у відповідачки як в одноособового власника можливості вільно розпорядитись будинком, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Крім того, той вид забезпечення позову, який застосував апеляційний суд, є домірним заявленим позовним вимогам. Немає підстав вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачки, оскільки будинок залишається в її володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини, якої стосується спір».

Крім того, суд бере до уваги правову позицію, викладену в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 23.12.2020 № 756/2609/20 (провадження № 61-11479св20) згідно з якою:

«Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Судом встановлено, що зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник має намір в майбутньому звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 та ТОВ «Бітті Інновейшнз Енд Текнолоджиз» про стягнення заборгованості за договором позики від 11 жовтня 2019 року, а також з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «Бітті Інновейшнз Енд Текнолоджиз», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору позики №300 від 16 липня 2020 року, іпотечного договором №301 від 16 липня 2020 року та договору про задоволення прав вимоги іпотекодержателя №340 від 27 липня 2020 року фіктивними.

Отже, заявник в заяві про забезпечення позову вказує одночасно про декілька позовних заяв, а отже про декілька предметів позову, які є різними за своєю суттю та не є взаємопов`язаними.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, заявником не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 вчиняються будь-які дії, направлені на відчуження вказаного нерухомого майна або про намір такого відчуження.

Враховуючи зазначене, вбачається, що на даний час немає правових підстав для задоволення заяви адвоката Чумака Р.В. про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду, а тому відмовляє у задоволенні відповідної заяви.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє особу права звернутись повторно з заявою про забезпечення позову навівши нові мотивування та надавши всі необхідні докази на підтвердження такої заяви.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149-153, 157, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Суддя - Ю.Ю. Сіренко