Харківський районний суд Харківської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року смт. Покотилівка

Справа № 635/1688/21

Провадження № 2 /635/2081/2021

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Карасави І.О.,

секретаря судового засідання - Панаса О.С.,

учасники справи:

позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України,

представник позивача - Панасюк Олег Миколайович ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,

УСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі-позивач) звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

В позовній заяві просить стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого відшкодування в розмірі 5 325,10 гривень, суму сплачених витрат на встановлення розміру збитку у розмірі 800,00 гривень, а також судові витрати у розмірі 2 270,00 гривні.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22 липня 2019 року у с. Пісочин Харківського району Харківської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «MITSUBISHI» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а їх власникам завдано матеріальні збитки. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2019 року ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП України та накладено штраф у розмірі 340,00 гривен. На дату скоєння цієї пригоди транспортний засіб «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Заподіяна відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі, а тому 23 липня 2019 року ОСОБА_3 повідомив МТСБУ про подію, того ж дня він звернувся до МТСБУ із заявою про виплату. 09 серпня 2019 року МТСБУ надало доручення по справі №60426 ТОВ «Незалежна експертна компанія» на виконання робіт з визначення розміру збитку. 05 вересня 2019 року МТСБУ здійснило оплату робіт ТОВ «Незалежна експертна компанія» в розмірі 800,00 гривень. 30 січня 2020 року МТСБУ здійснило виплату потерпілій особі в розмірі 5 325,10 гривень. Отже, після відшкодування власнику матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача та оплати збору документів, позивач отримав право регресної вимоги до відповідача.

Відповідач не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву та його не надала. До канцелярії суду відповідачем надана заява про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності.

Рух справи

04 березня 2021 року до Харківського районного суду Харківської області надійшов позов АТ Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2021 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду, відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача Панасюк О.М. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справи за відсутності позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі.

Будь-яких заяв та клопотань в ході проведення судового розгляду від сторін не надходило.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Встановлені фактичні обставини справи, застосовані норми права та мотиви суду

Судом встановлено, що відповідно до копії звіту №318/М/2019 по встановленню вартості відновленого ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин від 28 серпня 2019 року (а.с. 16-24), складеного ОСОБА_5 ринкова вартість автомобіля «MITSUBISHI SPACE WAGON», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на дату ДТП складає 80 147,36 гривень; вартість відновлювального ремонту автомобіля «MITSUBISHI SPACE WAGON», реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 6 006,07 гривень без врахування ПДВ; коефіцієнт фізичного зносу складових частин, які підлягають зміні, у даному випадку, дорівнює 0,70; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу вказаного автомобіля «MITSUBISHI SPACE WAGON», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 5 325,10 гривень.

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 23 липня 2019 року (а.с. 9), 20 липня 2019 року о 10 годині 30 хвилин у смт. Пісочин Харківського району Харківської області по пров. Комарова, 9, мала місце ДТП за участю автомобіля «MITSUBISHI SPACE WAGON», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власник ОСОБА_3 , водій ОСОБА_3 та автомобіля «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно з заявою ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) бюро України від 23 липня 2019 року (а.с. 10), останній звернувся на підставі статей 35, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 20 липня 2019 року у смт. Пісочин Харківського району Харківської області по пров. Комарова, 9, за участю транспортного засобу «MITSUBISHI SPACE WAGON», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З постанови Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2019 року (а.с. 7) вбачається, що винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, визнано відповідача ОСОБА_2 .

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСЦПВВНТЗ №АМ/5252127, про який зазначено у повідомленні про ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована у СК «Мега-Гарант».

У судовому засіданні встановлено, що автомобіль «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У відповідності до частини 4 статті 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 3 статті 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно зі статті 71 Закону України «Про судову експертизу», підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Пунктом 8 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз`яснень, які викладені у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до вимог статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України від 30 січня 2020 року №1116, а також платіжного доручення № 850040 від 30 січня 2020 року ОСОБА_3 відшкодовано шкоду у розмірі 5 325, 10 гривень (а.с. 15).

З платіжного доручення №1152360 від 05 вересня 2019 року вбачається, що Моторним (транспортним) страхового бюро України сплачено ТОВ «Незалежна Експертна Компанія» 800,00 гривен за послуги аварійного комісара(а.с. 15).

Відповідно до частини 1 статрті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання.

Підставою регресного позову є відповідальність заподіювана шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до пункту 24 Постанови ПВСУ 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що визнання позову зі сторони відповідача ОСОБА_2 є безумовним, та таким, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави(ст.2 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача ОСОБА_2 суму сплачених витрат на встановлення розміру збитку в розмірі 800,00 гривень, а також суму сплаченого відшкодування у розмірі 5 325,10 гривень.

Щодо розподілу судових витрат

За правилами частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. При пред`явленні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 270,00 грн (а.с.1). Таким чином, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача - ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 223, 200, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 5 325 (п`ять тисяч триста двадцять п`ять) гривень 10 (десять) копійок, витрати, понесені на встановлення розміру збитку у сумі 800 (вісімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 21647131, місцезнаходження: 02154, м.Київ, б-р Русанвський, 8, банківські реквізити: IBAN:НОМЕР_5 в АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО 322313.

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Суддя: І.О. Карасава