Справа № 6/593/30/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"24" червня 2021 р. Бережанський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої-судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бережани справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про заміну стягувача у виконавчому провадженні та поновлення строків для пред"явлення виконавчого листа до виконання (боржник ОСОБА_1 ), -

В С Т А Н О В И В :

24 травня 2021 року ТзОВ «Брайт Інвестмент» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні та поновлення строків для пред"явлення виконавчого листа до виконання.

У поданій заяві ТзОВ «Брайт Інвестмент» посилалося на те, що рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області, постановленим 28 грудня 2010 року у цивільній справі № 2-1090/2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 41/2008-МКБ від 6 червня 2008 року у розмірі 71 442,37 грн., судовий збір у розмірі 714,42 грн. та 120грн.- витрат, понесених позивачем на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Згідно договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070_blank, який був укладений 5 серпня 2020 року, право вимоги за кредитним договором № 41/2008-МКБ від 6 червня 2008 року перейшло від ВАТ КБ «Надра» до ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», та відповідно до договору про відступлення права вимоги №GL48N718070_blank_01 від 30 вересня 2020 року ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відступило право вимоги на користь ТзОВ «Брайт Інвестмент».

А так як при перевірці матеріалів кредитної справи № 41/2008-МКБ, яка була передана ТзОВ «Брайт Інвестмент», було встановлено, що виконавчий лист про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 повторно після його повернення стягувачу, у визначений законом строк не звернутий до виконання, звернувся до суду із заявою, у якій просить замінити сторону у виконавчому провадженні з ВАТ КБ «Надра» на ТзОВ «Брайт Інвестмент» та поновити пропущений строк для пред"явлення виконавчих листів по справі № 2-1090/2010 (боржник ОСОБА_1 ) до примусового виконання.

В судове засідання представник ТзОВ «Брайт Інвестмент» не з`явився, у поданій суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, подану заяву підтримує.

Представник ПАТ КБ «Надра» та боржник ОСОБА_1 в судове засідання також не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоч належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.

А так як відповідно до ч.3 ст. 433, ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду заяви, тому суд вирішив розглядати вищевказану справу у їх відсутності по наявних у ній матеріалах.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до переконання, що вимоги ТзОВ «Брайт Інвестмент» підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 442 ЦПК України та ч. 5 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обовязкові тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обовязку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обовязку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 28 грудня 2010 року Бережанським районним судом було винесено рішення про солідарне стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 41/2008-МКБ від 6 червня 2008 року у розмірі 71 442,37 грн., 714,42 грн. - судового збору та 120грн.- витрат, понесених позивачем на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи

І хоч на виконання вказаного рішення Бережанським районним судом було видано виконавчі листи, які стягувачем були звернуті до виконання, однак, незважаючи на вищезазначене, рішення суду залишилося невиконаним.

Відповідно до пункту 9 частини другої ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

За змістом ст. 18 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов`язковим до виконання на всій території України.

Судом також встановлено, що н а підставі виданих на виконання вищезазначеного рішення суду виконавчих листів щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості та судових витрат по справі в державній виконавчій службі Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області було відкрито виконавче провадження № 51328269 щодо вищевказаного боржника, яке відповідно до наявної в матеріалах справи інформації перебуває у стані завершення так як на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження 12 березня 2015 року виконавчі листи були повернуті стягувачу, а із письмового повідомлення Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за №14053 від 11 червня 2021 року видно, що вони після 26 грудня 2016 року повторно не предявлялися до виконання.

Із оглянутих в судовому засіданні документів видно, що 5 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_blank, згідно з умовами якого право вимоги до боржника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 41/2008-МКБ від 6 червня 2008р., перейшло до ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Крім цього, 30 вересня 2020 року між ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТзОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір про відступлення права вимоги № GL48N718070_blank_01, згідно якого право вимоги з кредитним договором № 41/2008-МКБ від 6 червня 2008 року, який міститься у додатку до договору про відступлення права вимоги, перейшло до ТзОВ «Брайт Інвестмент».

Отже, кредитором по виконанню зобов`язань боржника за рішенням суду та виконавчому провадженню, відповідно до вищезазначеного укладеного договору відступлення права вимоги, виступає заявник.

А так як за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником, тому, виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до правової позиції, яка сформульована у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 10/56-08, якщо заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, у разі якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення. У протилежному ж випадку правонаступник стягувача - сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18 (ЄДРСРУ № 73001190).

З огляду на правову позицію Верховного Суду, з якої вбачається, що заміна сторони виконавчого провадження можлива, починаючи з моменту видачі виконавчого листа і до моменту закінчення виконавчого провадження з підстав належного виконання судового рішення, тобто що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. А так як стороною боржника суду не надано доказів наявності обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення, тому суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду, вважає, що вимога ТзОВ «Брайт Інвестмент» про заміну сторони є підставною та підлягає до задоволення.

Що стосується вимог заявника про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання суд зазначає наступне.

Згідно ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року. У вказаному рішенні зазначено, що право

на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини "Каракуця проти України".

Суд зазначає, що єдиною підставою для поновлення судом пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність поважних причин пропуску такого строку. Поважними причинами визнаються такі обставини, які перешкодили стягувачу вчинити у встановлений строк дії по пред`явленню виконавчого документа до виконання.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущений та підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Обов`язок пред`явити виконавчий лист до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження», покладено саме на стягувача.

При вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, суд повинен з`ясувати причини пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення такого строку.

У поданій заяві ТзОВ «Брайт Інвестмент» посилається на те, що товариство не могло раніше знати про про те, що виконавчі листи первісним стягувачем після їх повернення без виконання не були у визначений законом строк пред`явлені до виконання.

Суд зазначає, що відповідно до ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Тобто обов`язком первісного кредитора було пред`явлення виконавчого листа у встановлені законом строки, а правонаступництво не є поважною причиною пропуску строків пред"явлення виконавчого листа до виконання.

Враховуючи, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання закінчився та підстави для їх поновлення відсутні, тому суд відмовляє у задоволенні такої вимоги.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 76-79, 81, 258-261, 263, 433, 442 ЦПК України, ст.ст. 512, 514ЦК України, Законом України Про виконавче провадження , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» задоволити частково.

Замінити стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТзОВ «Брайт Інвестмент» при виконанні рішення, постановленого 28 грудня 2010 року Бережанським районим судом у справі № 2-1090/2010 за позовом ПАТ КБ «Надра» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості та судових витрат за кредитним договором № 41/2008-МКБ від 6 червня 2008 року.

Решту вимог залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 24 червня 2021 року.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М