Справа № 409/2212/19
Пров. № 2-ві/409/2/21
У Х В А Л А

14 травня 2021 року смт Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Титова А.О., розглянувши заяву позивача про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства "Вікторія-К" про розірвання договору оренди землі, -

В с т а н о в и в :

В провадженні Білокуракинського районного суду Луганської області знаходиться вказана цивільна справа.

22.04.2021 року позивачем подано заяву, (вх. №3605/21 від 23.04.2021), в якій пропонує судді ОСОБА_2 розглянути заяву та питання про самовідвід у справі. Також, 04.05.2021 року позивачем подана заява (вх. №3864/21 від 05.05.2021) , в якій позивач пропонує судді ОСОБА_2 цю заяву та питання про самовідвід у справі, а також вказує, що аналогічна заява була подана ним раніше за вх. №3605/21.

Враховуючи ідентичний зміст заяв позивача вх. №3605/21 23.04.2021 та вх. №3864/21 від 05.05.2021, та твердження заявника у заяві вх. №3864/21 від 05.05.2021 про їх (заяв) аналогічних зміст, суд вважає, що ці заяви про відвід судді слід розглядати в сукупності як одну заяву про відвід судді у справі.

В обґрунтування заяви про відвід позивач вказує, що суддя ОСОБА_2 не може брати участі у розгляді справи і повинен заявити самовідвід, оскільки позивачем 15.04.2021 року було подано до Вищої ради правосуддя скаргу щодо дисциплінарного проступку, вчиненого суддею ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення відводу судді, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися порушення порядку визначення судді для розгляду справи або процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Відповідно до положень частини 1 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до положень частин 1-3, 4 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Надаючи оцінку доводам заявника, суд зазначає, що вони не містять належних і допустимих посилань, у розрізі приписів ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України, з якими законодавець пов`язує можливість відводу судді (суддів) від розгляду справи.

Проаналізувавши доводи заяви про відвід судді, слід зауважити, що вони ґрунтуються на твердженні заявника про те, що факт подачі останнім до Вищої ради правосуддя скарги на неналежну, на думку заявника, поведінку судді ОСОБА_2 не буде сприяти об`єктивному розгляду справи, оскільки як факт подачі скарги так і результат її розгляду впливають на суддівську кар`єру.

Проте, суд з Проте, суд з такими доводами позивача погодитись не може, та зазначає наступне. доводами позивача погодитись не може, та зазначає наступне.

Так, звернення особи зі скаргою до ВРП є реалізацією такою особою її гарантованого законодавством права, передбаченого, зокрема, ст. 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та не є доказом спроби впливу на безсторонність судді. Такі дії не можуть бути розцінені як втручання в діяльність судді під час здійснення правосуддя, спроби тиску чи впливу на суддю.

Вищевикладена правова позиція знайшла своє відображення у рішеннях Вищої ради правосуддя № 3685/0/15-17 від 14.11.2017, № 2051/0/15-17 від 13.07.2017, № 527/0/15-17 від 16.03.2017.

За викладених обставин, факт подання особою скарги на неправомірну, на думку заявника, поведінку судді не свідчить про вплив на суддю, а тому не вказує на існування обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Виходячи з приписів статті 39 Цивільного процесуального кодексу України, відвід повинен бути вмотивованим та обґрунтованим. Це, зокрема, означає, що відвід повинен бути підтверджений фактичними обставинами та ґрунтуватись на певних конкретних доказах.

Наявність об`єктивних обставин, з якими положення статей 36 та 37 Цивільного процесуального кодексу України пов`язують можливість задоволення відводу належними та допустимими доказами не доведено.

За викладеного, з огляду на те, що обставин, які відповідно до вимог статей 36 та 37 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для відводу судді не встановлено, суд дійшов висновку про те, що заява про відвід задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 34, 36, 37, 39, 40, 260, 261 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяву ОСОБА_1 (вх. №3605/21 від 23.04.2021, вх. №3864/21 від 05.05.2021) про відвід судді ОСОБА_2 - відмовити в повному обсязі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області А.О.Титов