ПОСТАНОВА

Іменем України

16 червня 2021 року м. Кропивницький

справа № 404/3167/18

провадження № 22-ц/4809/14/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Голованя А. М., Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Кравченко Я.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державний реєстратор Кіровоградської філії державного підприємства «СЕТАМ» Мірошніченко Олександр Петрович, ОСОБА_2 ,

треті особи - Кіровоградська філія державного підприємства «СЕТАМ», фізична особа підприємець ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами фізичної особи підприємця ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Кулібаба Михайло Іванович, та ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2018 року у складі судді Іванової Н. Ю.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

22.05.2018 ОСОБА_1 звернулася в суду з позовом до Державного реєстратора Кіровоградської філії ДП «СЕТАМ» Мірошніченка Олександра Петровича, ОСОБА_2 , третя особа: Кіровоградська філія ДП «СЕТАМ», в якому просила встановити факт проведення повного розрахунку та виконання покупцем договору, а саме позивачем ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу комплексу будівель та споруд від 12 вересня 2013 року в сумі 700 000 грн, зобов`язати ОСОБА_2 надати позивачу ОСОБА_1 нотаріально засвідчену заяву про факт проведення повного розрахунку за договором купівлі-продажу комплексу будівель та споруд від 12 вересня 2013 року в сумі 700000 грн відповідно до п. 2.6 договору, зобов`язати державного реєстратора Кіровоградської філії ДП «СЕТАМ» Мірошніченка Олександра Петровича провести державну реєстрацію речових прав на комплекс будівель за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу комплексу будівель від 12.09.2013, внести відомості до державного реєстру речових прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 12 вересня 2013 року був укладений договір купівлі-продажу комплексу будівель між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Предметом договору відповідно до п. 1.2. договору є комплекс будівель, що відчужуються за даним договором та розташований в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 12 825 кв. м, яка не приватизована.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-013, виданого відділом Держземагентства у Бобринецькому районі від 11 вересня 2013 року, вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :50:029:0011.

Відчужений комплекс будівель належить продавцю на праві приватної власності, його оціночна вартість на 01.07.2013 становила 692 000 грн.

Продаж комплексу будівель за домовленістю сторін вчинявся за 700 000 грн, розрахунок між сторонами здійснювався з розстроченням платежу, а саме: в день посвідчення договору покупець сплачує продавцеві 150 000 грн шляхом переказу коштів з поточного рахунку фізичної особи-покупця на поточний рахунок фізичної особи-продавця. Сума, що залишається, тобто 550 000 грн. розстрочується і сплачується наступним чином: 100 000 грн покупець зобов`язаний сплатити продавцю до 12 жовтня 2013 року; 450 000 грн покупець зобов`язаний сплачувати продавцю до 12 числа кожного місяця починаючи з листопада 2013 року і закінчуючи серпнем 2014 року по 45 000 грн щомісячно.

Умовами договору передбачено, що факт проведення повного розрахунку та виконання покупцем договору засвідчується заявою продавця, що є невід`ємною частиною цього договору, справжність підпису на якій буде засвідчено нотаріально.

Позивач стверджує, що виконала вимоги договору щодо розрахунку, сплатила продавцю достроково грошові кошти в розмірі 700 000 грн, після чого звернулась до ОСОБА_2 з вимогою про виконання нею зобов`язання в частині надання нотаріально засвідченої заяви щодо факту повного розрахунку.

Не зважаючи на повний розрахунок за договором купівлі-продажу комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в Державному реєстрі речових прав зареєстровано за ОСОБА_2 , що порушує права позивача як покупця користуватись та вільно розпоряджатись придбаним майном.

Позивач зверталась до державного реєстратора Кіровоградської філії ДП «Сетам» Мірошніченка О. П. із заявою про державну реєстрацію права власності на комплекс будівель, на яку їй повідомлено, що не зрозуміло з якою метою було подано документи.

Тобто, не враховуючи, що нею виконано вимоги закону для проведення державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, державний реєстратор Мірошніченко О. П. фактично не вчинив дії щодо проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у встановлений законом строк, відмовивши у проведенні реєстраційних дій .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.07.2018 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ФОП ОСОБА_3 (а.с.119-120 т.1).

РішеннямКіровського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Встановлено факт проведення повного розрахунку в сумі 700 000 грн та виконання ОСОБА_1 договору купівлі-продажу комплексу будівель та споруд від 12 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області Кіріченко Г. М., реєстр № 608, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зобов`язано ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 нотаріально засвідчену заяву про факт проведення повного розрахунку в сумі 700 000 грн відповідно до п. 2.6 договору купівлі-продажу комплексу будівель та споруд від 12.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області Кіріченко Г. М., реєстр № 608.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора Кіровоградської філії ДП «Сетам» Мірошніченко Олександра Петровича про проведення державної реєстрації речових прав на комплекс будівель за адресою АДРЕСА_1 відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу комплексу будівель від 12.09.2013 р. та внесення цих відомостей до Державного реєстру речових прав - відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції вважав доведеним належними та допустимими доказами факт проведення ОСОБА_1 повного розрахунку в сумі 700 000 грн на виконання договору купівлі-продажу комплексу будівель та споруд від 12 вересня 2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Суд зазначив, що є підстави для задоволення вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача ОСОБА_2 надати на виконання зобо`язання, передбаченого п. 2.6 спірного договору купівлі-продажу нотаріально посвідчену заяву про проведення повного розрахунку з боку покупця ОСОБА_1 .

Проте, суд відмовив у задоволенні вимоги про зобов`язання реєстратора Кіровоградської філії ДП «Сетам» Мірошніченко О. П. провести державну реєстрацію речових прав на комплекс будівель за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу комплексу будівель від 12.09.2013, внести відомості до державного реєстру речових прав, оскільки стороною позивача не надано доказів про порушення її прав, і взагалі ця вимога є передчасною та необґрунтованою.

Щодо дотримання правил підсудності, суд зазначив, що представник відповідача у відзиві на позовну заяву посилався на порушення судом при відкритті провадження правил підсудності, проте в даному випадку, враховуючи положення ч. 4 ст. 532 ЦК України, позивач є кредитором відносно вимоги щодо підтвердження факту повного розрахунку за договором відповідно до п. 2.6. договору купівлі-продажу комплексу будівель та споруд від 12 вересня 2013 року, позовні вимоги ОСОБА_1 випливають із зобов`язальних відносин. Тому суд вважав, що справа підсудна Кіровському районному суду м. Кіровограда.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення у частині позовних вимог про встановлення факту проведення повного розрахунку в сумі 700 000 грн та виконання ОСОБА_1 договору купівлі-продажу комплексу будівель та споруд від 12 вересня 2013 року та закриття провадження. Просила відмовити в повному обсязі у задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 за їх безпідставністю.

Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, в порушення норм процесуального права розглянув справу без представника відповідача, від якого було подане клопотання про відкладення рогляду справи через зайнятість у іншому судовому засіданні.

Поза увагою суду залишилось, що укладаючи додатковий договір від 12.09.2013 до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу комплексу будівель сторони домовились про те, що разом з комплексі будівель сторони домовляються про купівлю-продаж інвентаря та обладнання, яке розміщено та змонтовано в вищезазначеному комплексі будівель. Додатковий договір є невід`ємною частиною укладеного договору купівлі-продажу комплексу будівель.

Суд, ухвалюючи рішення про встановлення факту проведення повного розрахунку в сумі 700 000 грн, та виконання ОСОБА_1 договору купівлі - продажу комплексу будівель та споруд від 12 вересня 2013 року, виходив з того, що ціна істотною умовою договору відповідно до ЦК України, а тому має бути визначена та погоджена сторонами у нотаріально посвідченому правочині. Не було враховано той факт, що позивачем вже подавався позов про встановлення факту проведення повного розрахунку та виконання договору купівлі-продажу комплексу будівель та споруд від 12 вересня 2013 року, додатковий договір до якого є дійсним та є невід`ємною частиною до основного договору. Судом не надано оцінку юридичному характеру факту, про встановлення якого просить позивач.

Суд не врахував, що позивач просив встановити факт розрахунку за договором у розмірі 700 000 грн, який прямо встановлюється платіжними дорученнями, що долучені до матеріалів справи, а факт перерахунку покупцем на рахунок продавця 700 000 грн за договором купівлі-продажу був встановлено рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.09.2016, що має преюдиційне значення. Вказує, що між сторонами немає спору щодо встановлення факту розрахунку за договором у розмірі 700 000 грн за договором купівлі-продажу комплексу будівель від 12 вересня 2013 року.

Позивач не надала суду доказів того, що зверталася до відповідача з вимогою виконати умови договору купівлі-продажу.

Посилається на те, що у зв`язку із необґрунтованою відмовою суду в задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, третя особа по справі ФОП ОСОБА_3 та його представник були позбавлені можливості надати суду докази по справі, серед яких технічний паспорт та висновок оціночно-будівельної експертизи, які свідчать про те, що комплексу будівель інкубаторної станції, який зазначений в договорі купівлі-продажу за вказаною адресою не існує. За цією адресою знаходиться комплекс будівель з вмонтованою лінією по переробці насіння соняшника, вартість якого на момент укладення договору купівлі - продажу складала більше восьми мільйонів гривень.

Вважає, що за таких обставин у відповідач ОСОБА_2 на даний час не має правових підстав підписати та надавати нотаріально посвідчену заяву про здійснення позивачкою ОСОБА_1 повного розрахунку.

Крім того, представником відповідача ОСОБА_2 подане письмове клопотання про скасування оскарженого судового рішення та направлення справи для розгляду до Бобринецького районного суду Кіровоградської області до виключної територіальної підсудності якого відноситься цей спір.

Представник третьої особи ФОП ОСОБА_3 адвокат Кулібаба М. І. подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення і направлення справи до Бобринецького районного суду Кіровоградської області.

Зазначає, що суд розглянув справу з порушенням правилі територіальної підсудності, не зважав на те, що спір виник з приводу нерухомого майна, що знаходиться на території Бобринецького району Кіровоградської області, тому справа підлягала направленню за встановленою законом підсудністю до Бобринецького районного суду Кіровоградської області.

Суд у клопотанні про відкладення судового розгляду, тому третя особа не мала можливості надати докази по справі, серед яких технічний паспорт та висновок оціночно-будівельної експертизи, які свідчать про те, що комплексу будівель інкубаторної станції, який зазначений в договорі купівлі-продажу за вказаною адресою не існує. За цією адресою знаходиться комплекс будівель з вмонтованою лінією по переробці насіння соняшника, вартість якого на момент укладення договору купівлі - продажу складала більше восьми мільйонів гривень.

Судом було порушено норми процесуального права, які стосуються права на справедливий та неупереджений суд та ухвалено незаконне рішення.

Факт проведення розрахунку у вказаному розмірі підтверджено платіжними дорученнями, що долучені до матеріалів справи, факт перерахунку покупцем на рахунок продавця 700 000 грн за договором купівлі-продажу комплексу будівель від 12 вересня 2013 року встановлений рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.09.2016, що має преюдиційне значення.

Вважає, що між сторонами немає спору щодо встановлення факту розрахунку за договором у розмірі 700 000 грн за договором купівлі-продажу комплексу будівель від 12 вересня 2013 року.

Також суд не врахував, що додатковий договір до договору купівлі-продажу комплексу будівель та споруд є дійсним та є невід`ємною частиною до основного договору. Згідно додаткового договору вартість комплексу будівель, обладнання та інвентаря складає 8000000 грн, а згідно основного договору кпівлі-продажу 7000000 грн.

Відзиви на апеляційні скарги не подано.

Державний реєстратор Мірошніченко О. П. та КФ ДП «СЕТАМ» в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кравця Р. Ю, третю особу ОСОБА_3 та його представника адвоката Кулібабу М. І., які підтримали доводи апеляційних скарг, представника позивача адвоката Ляшенко О. В., яка заперечувала проти задоволення вказаних апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

12 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу комплексу будівель, посвідчений приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області Кіріченко Г.М., зареєстровано в реєстрі за № 608 (а.с. 16-18 т.1).

Згідно п.1.1., 1.2. договору, продавець передав належний йому на праві приватної власності комплекс будівель у власність покупця, а покупець прийняв комплекс будівель та сплатила за нього обговорену суму. Комплекс будівель, що відчужуються за даним договором та розташований в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 12 825 кв. м., яка не приватизована. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-013, виданого відділом Держземагентства у Бобринецькому районі від 11 вересня 2013 року, вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :50:029:0011.

Відповідно до п.1.4. договору, комплекс будівель, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8, який відчужується за цим договором складається з: будинку тваринника, ганка, авто гаража, ганка, мийки, складу для кормів, електростанції дизельної, ганку, котельні, ганку, інкубаторію, цеху підрощування, ганку, сараю, пожежної водойми, площадки для мийки, огорожі, КТП. Згідно відомостей, викладених у звіті з оцінки нерухомого майна від 01 липня 2013 року, виданого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , оціночна вартість комплексу будівель становить 692 000 грн. Зазначені документи пред`явлені нотаріусу при укладенні цього договору і залишаються в його справах на зберіганні.

Продаж комплексу будівель за домовленістю сторін вчинявся за 700 000 грн. Зазначену у цьому договорі ціну продажу продавець та покупець вважають прийнятною і вигідною для себе (п. 2.1. договору).

Згідно п.2.2., 2.3, 2.4 договору, розрахунок між сторонами здійснюється з розстроченням платежу. В день посвідчення цього договору покупець сплачує продавцеві 150 000 грн шляхом переказу коштів з поточного рахунку фізичної особи-покупця на поточний рахунок фізичної особи-продавця. Сума, що залишається, тобто 550 000 грн розстрочується і сплачується наступним чином: 100 000 грн покупець зобов`язаний сплатити продавцю до 12 жовтня 2013 року; 450 000 грн покупець зобов`язаний сплачувати продавцю до 12 числа кожного місяця починаючи з листопада 2013 року і закінчуючи серпнем 2014 року по 45 000 грн щомісячно.

Відповідно до п. 2.5. договору, усі платежі сплачуються покупцем продавцеві шляхом переказу коштів з поточного рахунку фізичної особи-покупця на поточний рахунок фізичної особи-продавця не пізніше 12 числа кожного календарного місяця.

Факт проведення повного розрахунку та виконання покупцем договору, засвідчується заявою покупця, що є невід`ємною частиною цього договору, справжність підпису на якій буде засвідчено нотаріально (п. 2.6. договору).

Відповідно до пункту 4.9. вказаного договору, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов`язковою. Право власності на комплекс будівель у покупця виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно п. 3.3., 3.4 договору, обов`язки покупця: сплатити за комплекс будівель ціну, встановлену цим договором. Прийняти комплекс будівель у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо комплексу будівель й умовам цього договору. Права покупця: вимагати від продавця передання комплексу будівель після повної сплати цін за комплекс будівель. Вимагати від продавця виконання інших обов`язків за цим договором.

Відповідно до п. 4.1. договору, сторони стверджують, що: укладення договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які в ньому обумовленні; у тексті цього договору зафіксовані всі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу комплексу будівель. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відображені у його тексті, після підписання договору не матимуть правового значення.

Згідно п. 4.3. договору, сторони стверджували, що цей договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину. Продавці стверджують, що продаж комплексу будівель ними здійснено за доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного так і морального, не під впливом обману та не у наслідок тяжких обставин.

Відповідно до п. 4.7. договору купівлі-продажу, всі зміни та доповнення до цього договору, що зроблені за узгодженням сторін повинні бути нотаріально посвідчені.

Також 12.09.2013 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено у письмовій формі без нотаріального посвідчення додатковий договір до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу комплексу будівель, що розташований в АДРЕСА_1 від 12.09.2013 (а.с. 69-70 т.1). Згідно умов договору, за згодою сторін (продавця та покупця). вартість даного комплексу будівель, обладнання та інвентаря в сумі складає 8 000 000 грн.

За згодою сторін комплекс будівель складає 700 000 грн, а вартість інвентаря та обладнання в даному комплексі будівель складає 7 300 000 грн. Розрахунок між продавцем та покупцем за даний комплекс будівель у сумі 700 000 грн здійснюється згідно умов нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12.09.2013, а розрахунок за інвентар та обладнання на даному комплексі будівель у сумі 7 300 000 грн здійснюється згідно графіка погашення, що додається до даного договору і є невід ємною його частиною.

Згідно копій платіжних доручень учення № 7939019 від 11.06.2014 на суму 45 000 грн, № 5136182 від 12.09.2013 на суму 150 000 грн, № 5459510 від 11.10.2013 на суму 100 000 грн, № 5767401 від 11.11.2013 на суму 45 000 грн, № 6124464 від 12.12.2013 на суму 45 000 грн, № 6424711 від 13.01.2014 на суму 45 000 грн, № 6735246 від 11.02.2014 на суму 45 000 грн, № 7029701 від 12.03.2014 на суму 45 000 грн, № 7367331 від 11.04.2014 на суму 45 000 грн, № 7638730 від 12.05.2014 на суму 45 000 грн, та № 8023440 від 19.06.2014 на суму 90 000 грн позивач ОСОБА_5 перераховано на ім`я ОСОБА_2 700 000,00 грн (а.с. 24-34 т.1).

Також, згідно копії довідки №163 від 28.04.2015, ОСОБА_1 у ПАТ «Креді Агріколь Банк» відкрито поточний рахунок в гривнях № НОМЕР_1 , та з нього в період з 12.09.2013 по 19.06.2014 було перераховано на ім`я ОСОБА_2 кошти на загальну суму 700 000 грн (а.с. 23 т.1).

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 01.10.2017 передала ФОП ОСОБА_3 у строкове платне користування в найм комплекс будівель, загальною площею 3334,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , строком з 01.10.2017 по 31.08.2020 (а.с.78-82 т.1).

Відповідно до копії акта прийому-передачі до договору найму комплексу будівель від 01.10.2017 ОСОБА_2 передала, а ФОП ОСОБА_3 прийняв у строкове платне користування в найм комплекс будівель, загальною площею 3334,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.83 т.1).

Згідно копії договору оренди землі від 19.11.2009 між ФОП ОСОБА_3 та Бобринецькою міською радою укладено догорів оренди земельної ділянки для розміщення та обслуговування комплексу будівель, яка знаходиться: АДРЕСА_1 (а.с.84-87 т.1).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг відповідач та представник третьої особи посилалися на те, що суд розглянув справу з порушенням правилі територіальної підсудності, та на те, що у зв`язку із розглядом справи по суті вони не мали можливості надати докази по справі, серед яких технічний паспорт та висновок оціночно-будівельної експертизи, які свідчать про те, що комплексу будівель інкубаторної станції, який зазначений в договорі купівлі-продажу за вказаною адресою не існує. За цією адресою знаходиться комплекс будівель з вмонтованою лінією по переробці насіння соняшника, вартість якого на момент укладення договору купівлі - продажу складала більше восьми мільйонів гривень.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За змістом частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частин сьомої, п`ятнадцятої статті 28 ЦПК України позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтися також за місцем знаходження їх майна.

Позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцем знаходження одного з відповідачів за вибором позивача.

Статтею 30 ЦПК України визначено перелік позовів, які розглядаються за правилами виключної підсудності.

Так, за змістом частин першої та восьмої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказував про порушення судом при відкритті провадження правил підсудності.

Суд першої інстанції щодо підсудності вказував, що в даному випадку, враховуючи положення ч. 4 ст. 532 ЦК України, позивач є кредитором відносно вимоги щодо підтвердження факту повного розрахунку за договором відповідно до п. 2.6. договору купівлі-продажу комплексу будівель та споруд від 12 вересня 2013 року, тобто позовні вимоги ОСОБА_1 випливають із зобов`язальних відносин. Тому справа підсудна Кіровському районному суду м. Кіровограда.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» (абзац перший пункту 41, пункт 42), перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20).

З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Подібні правові висновки щодо застосування правила виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

У справі, що переглядається, предметом позову є такі три позовні вимоги:

встановлення факту проведення повного розрахунку та виконання покупцем договору купівлі-продажу комплексу будівель та споруд від 12 вересня 2013 року у сумі 700 000,00 грн;

зобов`язання ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 нотаріально засвідчену заяву про факт проведення повного розрахунку за договором купівлі-продажу комплексу будівель та споруд від 12 вересня 2013 року в сумі 700 000,00 грн відповідно до пункту 2.6 договору;

зобов`язання державного реєстратора Кіровоградської філії ДП «СЕТАМ» Мірошніченка О. П. провести державну реєстрацію речових прав на комплекс будівель за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу комплексу будівель від 12 вересня 2013 року та внести ці відомості до Державного реєстру речових прав.

Незважаючи на те, що встановлення факту проведення ОСОБА_1 повного розрахунку та виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу, а також надання відповідачем нотаріально засвідченої заяви про факт проведення повного розрахунку безпосередньо не стосується речових прав на нерухоме майно комплекс будівель на АДРЕСА_1 , таке майно є предметом договору купівлі-продажу від 12 вересня 2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і спірні правовідносини виникли між сторонами саме із приводу нерухомого майна.

З урахуванням викладеного територіальна підсудність цієї справи визначається за правилами частин першої і восьмої статті 30 ЦПК України, за місцезнаходженням майна - комплексу будівель на АДРЕСА_1 .

Відповідно до норм ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю (п. 5).

Стаття 378 ЦПК вказує на підстави для скасування судового рішення і направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю і передбачає, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

На підставі ч. 1 ст. 378 ЦПК України рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2018 року підлягає скасуванню з направленням цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Кіровоградської філії ДП «СЕТАМ» Мірошніченка О. П., Нужної Н. С., треті особи: Кіровоградська філія ДП «СЕТАМ», фізична особа підприємець ОСОБА_3 , про встановлення факту повного розрахунку та виконання умов договору за грошовим зобов`язанням за договором купівлі-продажу комплексу будівель від 12.09.2013, та зобов`язання провести державну реєстрацію речових прав цього правочину для розгляду до Бобринецького районного суду Кіровоградської області за встановленою законом підсудністю, оскільки рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 378, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та фізичної особи підприємця ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Кулібаба Михайло Іванович, задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2018 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Кіровоградської філії ДП «СЕТАМ» Мірошніченка Олександра Петровича, ОСОБА_2 , треті особи: Кіровоградська філія ДП «СЕТАМ», фізична особа підприємець ОСОБА_3 про встановлення факту повного розрахунку та виконання умов договору за грошовим зобов`язанням за договором купівлі-продажу комплексу будівель від 12.09.2013, та зобов`язання провести державну реєстрацію речових прав цього правочину - направити на розгляд до Бобринецького районного суду Кіровоградської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді А. М. Головань

С. І. Мурашко