Справа № 513/1122/20
Провадження № 2/513/146/21
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2021 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Рязанової К.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Коржан О.В.,

представника позивача адвоката Кожокар Т.Я.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та зміну способу стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

18 грудня 2020 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить стягнути з відповідача нейстойку (пеню) за прострочення присуджених судом аліментів у розмірі 26432 гривні 57 копійок, а також просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Саратського районного суду Одеської області від 20 березня 2013 року (справа №513/261/13-ц) у твердій грошовій сумі рівній в 300 гривень на кожну дитину, щомісяця та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі однієї треті зі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття ОСОБА_3 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 , потім у розмірі однієї чверті зі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття ОСОБА_4 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Саратського районного суду Одеської області від 20 березня 2013 року, з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання чотирьох дітей у твердій грошовій сумі, у розмірі по 300 гривень на кожну дитину, щомісячно, до повноліття дітей. Станом на день звернення до суду діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 досягли повноліття, однак на утриманні позивача перебувають неповнолітні ОСОБА_3 , 2006 року народження та ОСОБА_4 , 2010 року народження. Відповідач належним чином рішення суду не виконує, має заборгованість зі сплати аліментів, яку у добровільному порядку не бажає сплачувати.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Кожокар Т.Я., у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

За змістом частин 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача та відповідача дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у подружжя є діти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копіями свідоцтв серії НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 .

Заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 11 квітня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 було розірвано (а.с. 12).

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 20 березня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України, який народився у с. Шипка Григоріопільського району Республики Молдова та зареєстрований у АДРЕСА_1 , не працюючого, на користь ОСОБА_11 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , по 300 (триста) гривень на кожну дитину щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 12 лютого 2013 року і до їх повноліття, або до зміни матеріального становища сторін.

04 червня 2013 року на підставі виконавчого листа Саратського районного суду Одеської області від 20 березня 2013 року №513/261/13-ц державним виконавцем державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Тарасюк О.П. відкрито виконавче провадження ВП №38307089 (а.с.16).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам на утримання дітей за період з 01 травня 2014 року по 28 лютого 2021 року наданого старшим державним виконавцем Саратського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрігіонального управління Міністрерства юстиції (м.Одеса) Тарасюк О.П. заборгованість відповідача по аліментам складає 94882,00 грн.

Відповідно до довідки Міняйлівської сільської ради Саратського району Одеської області №315 від 12 листопада 2020 року ОСОБА_2 , 1977 року народження, дійсно зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , на території сільської ради не навчається, не працює, іншою трудовою діяльністю не займається.

Відповідно до довідки Міняйлівської сільської ради Саратського району Одеської області №316 від 12 листопада 2020 року на утриманні ОСОБА_2 , 1977 року народження, знаходяться неповнолітні діти: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно із положеннями ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Стаття 192 СК України встановлює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13 та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, становить: з 1 січня - 2395 гривень.

Отже мінімальний гарантований розмір аліментів на дітей сторін, яким виповнилось 11 та 15 років, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що з 01 січня 2021 року становить 1197,5 гривень на місяць.

Проте розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання дитини було визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно, що в даний час не відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів, встановленому статтею 182 СК України та не забезпечує право дитини на належний на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Ураховуючи, що раніше визначений судом розмір аліментів становить менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є недостатнім для забезпечення належного утримання дітей та їх гармонійного розвитку, а також положення законодавства щодо права одержувача аліментів вирішувати в судовому порядку питання щодо зміни способу стягнення аліментів, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, присуджених з відповідача за рішенням Саратського районного суду Одеського області від 20 березня 2013 року у твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень щомісячно. Суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 (однієї треті) від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, що відповідає як найкращим інтересам дитини.

Щодо стягнення неустойки суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Встановлено, що відповідно до розрахунку старшого державного виконавця Саратського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрігіонального управління Міністрерства юстиції (м.Одеса) Тарасюк О.П. заборгованість відповідача по аліментам становить за період з 01 травня 2014 року по 28 лютого 2021 року складає 94882,00 грн.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

З урахуванням вищезазначеної позиції Верховного Суду розмір пені, за період з 01 червня 2014 року по 28 лютого 2021 року, становить 26432,57 грн.

Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд керується розрахунком заборгованості по аліментах, здійснений державним виконавцем.

Виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитей, відповідач, як батько дитини, зобов`язаний нести витрати по їх утриманню, однак, відповідач в добровільному порядку аліменти у розмірі визначеному рішенням суду не сплачує, тим самим фактично намагається перекласти свій обов`язок піклуватись та матеріально забезпечувати дітей виключно на позивача, що є порушенням норм чинного сімейного законодавства України.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача неустойку за прострочення сплати аліментів, за період з 01 червня 2014 року по 28 лютого 21 року, в розмірі 26432,57 гривні.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання даного позову до суду, ураховуючи задоволення позову, що має майновий характер, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст.180, 194-196 СК України, ст.ст. 2, 5, 10-13, 141, 258, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України, паспорт громадянина України НОМЕР_5 , виданий 30 березня 2001 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , паспорт громадянки України НОМЕР_8 , виданий 01 червня 2013 року Саратським РС ГУДМС України в Одеській області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , неустойку за прострочення сплати аліментів за період 01 червня 2014 року по 28 лютого 2021 року у сумі 26432 (двадцять шість тисяч чотириста тридцять дві) гривні 57 копійок.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 , який було встановлено рішенням Саратського районного суду Одеської області від 20 березня 2013 року у справі № 513/261/13-ц та стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України, паспорт громадянина України НОМЕР_5 , виданий 30 березня 2001 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , паспорт громадянки України НОМЕР_8 , виданий 01 червня 2013 року Саратським РС ГУДМС України в Одеській області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/3 (однієї треті) з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення повноліття ОСОБА_9 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 , потім у розмірі однієї чверті зі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття ОСОБА_10 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України, паспорт громадянина України НОМЕР_5 , виданий 30 березня 2001 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К. Ю. Рязанова