ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3935/21 Справа № 705/4164/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря - Солодової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року про залишення позову без розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Уманської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, -

ВСТАНОВИЛА:

01 лютого 2021 року до суду першої інстанції надійшла заява від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про залишення вищевказаної позовної заяви без розгляду (том 2 а.с. 255-257).

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 посилався на те, що відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, тому просив залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 і вирішити дане клопотання без участі позивачки та її представника.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року клопотання представника позивачки - ОСОБА_3 задоволено та позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Уманської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за кордон - залишено без розгляду (том 2 а.с. 262-264).

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, посилаючись на те, що судом невірно та необгрунтовано застосовано норми процесуального права (том 3 а.с. 4-6).

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не звернув уваги на те, що розгляд по суті вказаної справи було розпочато до подання заяви про залишення позову без розгляду.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

За змістом наведеної норми процесуального закону право позивача заявити суду про залишення його позову без розгляду поставлено у залежність від настання певної події початку розгляду справи по суті.

Ні положення п.5 ч.1 ст.257, ні інші норми ЦПК України не містять виключень з цього правила.

Виходячи з зазначеного вбачається, що приписи п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України слід тлумачити таким чином, що після початку розгляду справи по суті позивач втрачає право на вчинення такої процесуальної дії, як подання заяви про залишення його позову без розгляду.

Таке розуміння процесуального закону узгоджується з положеннями ст. 43 ЦПК України щодо обов`язку учасників справи виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (п.6 ч.2), а також ч.1 ст. 44 ЦПК України щодо обов`язку учасників справи добросовісно користуватися процесуальними правами. При цьому таке обмеження позивача у праві подати заяву про залишення позову без розгляду не суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.3 ст.13 ЦПК України), так як позивач і після початку розгляду справи по суті не позбавлений можливості диспозитивно розпорядитися своїми правами і вимогами, зокрема у відповідності до ст. 206 ЦПК України, тощо.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що представник позивача подав заяву про залишення позову без розгляду до початку розгляду справи по суті, тому дійшов до висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів вважає, що такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права з наступних підстав.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 липня 2014 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Уманської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за кордон та справу призначено до судового розгляду (том 1 а.с. 19).

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 липня 2014 року позов ОСОБА_2 - задоволено (том 1 а.с. 38-42).

З матеріалів справи вбачається, що на стадії підготовчого засідання позивач не скористався своїм правом на подання заяви про залишення позову без розгляду і її не подавав.

До початку розгляду справи по суті позивач також не просив заявлений позов залишити без розгляду.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 грудня 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення - задоволено. Заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 липня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Уманської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за кордон скасовано та вказану справу призначено до розгляду в судовому засіданні (том 1 а.с.171-172).

Тобто, заяву представником позивача про залишення позову без розгляду подано після початку розгляду справи по суті.

Суд першої інстанції не врахував дані обставини і вищезазначені вимоги процесуального закону та дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду не може бути визнана законною і обґрунтованою, а тому, з огляду на положення пункту 4 частини 1 ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки справу по суті вирішено не було, правові підстави для розподілу судових витрат за подання апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року про залишення позову без розгляду - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова