Справа № 146/1097/20
Провадження № 22-ц/801/1200/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Скаковська І. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 рокуСправа № 146/1097/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В.

Секретар: Кузьменко Б. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина»

на ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина» про визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис),

Ухвалу постановила суддя Скаковська І. В.

Ухвалу постановлено о 10:55 год у смт Томашполі Вінницької області

Повний текст ухвали складено 09 квітня 2021 року,

встановив:

В листопаді 2020 року ПАТ «Продовольча компанія «Поділля» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина», в якому просив визнати недійсним договір № 043 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 04 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» щодо земельної ділянки площею 3,1309 га, у тому числі рілля, кадастровий номер :02:000:0721, що розташована на території Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 39011468 від 28 грудня 2017 року, ухвалене державним реєстратором Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області Савчуком Р. А., щодо реєстрації іншого речового права (право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) № 24203790 від 26 грудня 2017 року) за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» на підставі договору № 43 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 04 грудня 2017 року щодо земельної ділянки площею 3,1309 га, у тому числі ріллі, кадастровий номер :02:000:0721; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію іншого речового права (право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) № 24203790 від 26 грудня 2017 року щодо земельної ділянки площею 3,1309 га, у тому числі рілля, кадастровий номер :02:000:0721 за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина»).

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2021 року прийнято відмову позивача від позову; зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у Томашпільському районі повернути ПАТ «Продовольча компанія «Поділля» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 3153 грн.; провадження у справі закрито.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина», пославшись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду в частині повернення позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору скасувати.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що вирішуючи питання про повернення судового збору, суд першої інстанції не врахував положення пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», якою передбачено, що у разі закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову судовий збір не повертається.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ПАТ «Продовольча компанія «Поділля» просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, зазначивши, що посилання відповідача в апеляційній скарзі на положення п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» є безпідставними, оскільки в даному випадку позивач не просив повернути судовий збір у повному обсязі і в даному випадку підлягає застосуванню частина третя зазначеної статті. Крім того, ухвала суду в частині повернення судового збору не підлягає апеляційному оскарженню і оскаржуваною ухвалою жодним чином не вирішено питання про права чи обов`язки відповідача, а тому у нього відсутнє право на апеляційне оскарження.

Також у відзиві позивач зазначив клопотання про залишення апеляційної скарги без руху з підстав несплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду. Проте такі вимоги позивача є безпідставними з огляду на те, що згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 22 постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір.

Відповідач ОСОБА_1 відзиву на апеляційну скаргу не надала.

В судове засідання учасники справи не з`явилися.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

По справі встановлено, що ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 30 листопада 2020 року відкрито провадження у цій справі та призначено підготовче засідання.

24 березня 2021 року до початку розгляду справи по суті позивач ПАТ «Продовольча компанія «Поділля» подав заяву про відмову від позову, у якій просив прийняти відмову від позову, закрити провадження у справі та вирішити питання про повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до частини третьої статті 206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Частиною першою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За змістом ч. 2 статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Із матеріалів справи вбачається, що при поданні позову позивач ПАТ «Продовольча компанія «Поділля» сплатив судовий збір в загальній сумі 6306,00 грн. (а. с. 10, 11, 12).

Враховуючи те, що позивач відмовився від позову і провадження у справі закрито на підставі пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції, керуючись положеннями частини першої статті 142 ЦПК України, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви, а саме 3153,00 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» про те, що вирішуючи питання про повернення судового збору, суд першої інстанції не врахував положення пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», якою передбачено, що у разі закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову судовий збір не повертається, є безпідставними.

Пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно з частиною другою цієї статті у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Отже, зазначена норма закону регулює підстави повернення судового збору у повному обсязі або переплаченої суми. Позивач же у своїй заяві не просив про повернення йому судового збору у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до помилкового тлумачення пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», якою передбачено право повернення усієї суми судового збору в разі закриття (припинення) провадження у справі, водночас вона містить виняток щодо здійснення такого повернення в разі закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову, яке має відбуватись в порядку передбаченому частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Інші доводи не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваної ухвали, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина» залишити без задоволення.

Ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. В. Міхасішин