Справа № 279/1001/21
Провадження № 2/279/805/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Подвисоцькою Т.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу №279/1001/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що судовим наказом Коростенського міськрайонного суду від 23.10.2020 року, Ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 10.11.2020 про виправлення описки, з позивача ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 11.09.2020 року та до досягнення дітьми повноліття. З листопада 2020 року старший син ОСОБА_6 став постійно проживати разом з батьком за адресою АДРЕСА_1 . Однак позивач відповідно до судового наказу продовжує сплачувати аліменти на утриманні двох дітей, які отримує відповідачка. Тому просить суд змінити розмір аліментів та зменшити розмір утримуваних аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника. Також просить стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Відповідач надала суду відзив, в якому заперечила проти задоволення позовних вимог з причин їх безпідставності. В судовому засіданні позивач та представник позивача адвокат Дубінчук М.В. позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач пояснив, що з листопада 2020 року старший син ОСОБА_6 проживає з ним, він його повністю забезпечує всім необхідним, однак з нього і надалі стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6 . Вказував на необхідність звільнення його від сплати аліментів на утримання сина, та зменшення розміру аліментів на меншого сина ОСОБА_7 . Відповідачка в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, пояснила, що дійсно старший син проживає з батьком, однак в нього є ключі від її помешкання, і що він може безперешкодно прибувати в її житлі, однак з невідомих їй причин старший син відмовляється від будь якої допомоги з боку матері та не бажає з нею спілкуватися, вважає позовні вимоги безпідставними, а тому просила відмовити в їх задоволенні. Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що дійсно з кінця 2020 року проживає з батьком, який утримує його повністю, не погоджується з тим, що й надалі його мати отримує на утримання його як старшого сина аліменти.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Коростенського міськрайонного суду від 23.12.2020 року розірвано. В період шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судовим наказом Коростенського міськрайонного суду від 23.10.2020 року, Ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 10.11.2020 про виправлення описки, з позивача ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 11.09.2020 року та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини. За змістом Сімейного кодексу України ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). За ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати (ст. 191 СК). Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. У відповідності до положень ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у Сімейному кодексі України; статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження. Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що неповнолітній син сторін ОСОБА_6 з листопада 2020 року фактично проживає разом зі своїм батьком - позивачем ОСОБА_1 за його зареєстрованим місцем проживанням, за адресою: АДРЕСА_1 . Дані, зазначені в акті від 07.04.2021 року, поданому відповідачкою разом з відзивом, в судовому засіданні відповідачкою не підтверджені. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на час ухвалення судового наказу Коростенським міськрайонним судом Житомирської області від 23.10.2020 року неповнолітній син ОСОБА_6 , дійсно проживав разом з матір`ю ОСОБА_3 та знаходився на її матеріальному утриманні. Проте, з листопада 2020 року неповнолітній син ОСОБА_6 проживає разом з позивачем батьком ОСОБА_1 та перебуває на повному його утриманні. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Зважаючи на те, що з листопада 2020 року дитина фактично проживає разом з батьком за його зареєстрованим місцем проживанням, за адресою: АДРЕСА_1 , в судовому засіданні встановлено, що дитина знаходиться на утриманні батька, тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, вказані обставини, з врахуванням загальних принципів регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, на думку суду, мають істотне значення і у відповідності до ч.2 ст.197, ст.181 СК України дають підстави для звільнення батька від сплати аліментів на старшого сина і зменшення розмір сплати аліментів на меншого сина. На думку суду, звільнення батька, з яким проживає дитина, від обов`язку сплачувати аліменти на утримання цієї дитини на користь матері, відповідає інтересам дитини. Суд вбачає зміну матеріального стану у платника аліментів, тобто позивача в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, що відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Стаття 273 ч.4 ЦПК України передбачає, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів з 1/3 частини до 1/6 на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини. Враховуючи розмір утримуваних аліментних платежів, діючи в найвищих інтересах дитини, яка має право на належне забезпечення та достатній рівень життя, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, вважає, що розмір стягуваних із відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має бути змінено та стягнуто у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, що матиме наслідком зменшення розміру аліментів на дитину. Разом з тим, як вбачається з прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 , останній просить змінити судовий наказ. Враховуючи перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, регламентований ч.2 ст.16 ЦК України суд вважає, що правові підстави для задоволення вимог позовної заяви в даній частині - відсутні. Таким чином, аналізуючи норми закону та надані письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді та підлягають частковому задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263-265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, стягнення аліментів задовольнити частково.

Розмір стягуваних на підставі судового наказу Коростенського міськрайонного суду від 23.10.2020 року, Ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 10.11.2020 про виправлення описки, по справі №279/4401/20 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів змінити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 від 18.06.1996, РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце знаходження: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом