Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/554/21
Провадження № 2/376/650/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2021 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді Коваленка О.М.,

при секретарі Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна, що є у спільній частковій власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обгрунтування свої позовних вимог позивач вказав, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 196 952 715 від 21.01.2020 року йому ОСОБА_1 належить право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 3,3539 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 322 408 4300:04:011:0010, розташована на території Малолисовецької сільської ради Сквирського району Київської області.

2/3 частини зазначеної вище земельної ділянки належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках.

Належна позивачу земельна ділянка згідно договору оренди від 06.11.2020 року перебуває в оренді у ТОВ «Агролан СВ», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер: 232 870 728 від 17.11.2020 року, дата державної реєстрації договору оренди 06.11.2020 року.

Позивач бажає виділити свою частку земельної ділянки зі спільного часткового володіння, з даною пропозицією звертався до відповідачів, що підтверджується листом Сквирської районної державної нотаріальної контори № 163/01-16 від 18.02.2021 року.

Згідно висновку для виділення в натурі частки земельної ділянки, виділена земельна ділянка складатиме 1,1179 га із загальної площі 3,3539 га.

Відмова відповідачів від досудового врегулювання спору порушує право позивача на користування своїм майном, тому ОСОБА_1 звертається з даним позовом до суду та просить суд:

Виділити в його ОСОБА_1 володіння і користування 1,1179 га, що становить 1/3 частини із земельної ділянки площею 3,3539 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 322 408 4300:04:011:0010, яка розташована на території Малолисовецької сільської ради Сквирського району Київської області.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надійшла заява, в якій він просить суд ухвалити рішення в його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить не застосовувати фіксацію судового засідання технічними засобами (а.с.16).

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.17,21-а), причини неявки суду не повідомила,відзив на позовну заяву не надала.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.19,22), причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу : 196952715 від 21.01.2020 року йому ОСОБА_1 належить право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 3,3539 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 322 408 4300:04:011:0010, розташована на території Малолисовецької сільської ради Сквирського району Київської області (а.с.8).

2/3 частини зазначеної вище земельної ділянки належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках.

Належна позивачу земельна ділянка згідно договору оренди від 06.11.2020 року перебуває в оренді у ТОВ «Агролан СВ», що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер : 232 870 728 від 17.11.2020 року, дата державної реєстрації договору оренди 06.11.2020 року (а.с.9).

Позивач бажає виділити свою частку земельної ділянки зі спільного часткового володіння, з даною пропозицією звертався до відповідачів, що підтверджується копією листа Сквирської районної державної нотаріальної контори № 163/01-16 від 18.02.2021 року (а.с.10).

Згідно висновку сертифікованого інженер-землевпорядника ОСОБА_4 фактично встановлено, що розподіл земельної ділянки між співвласниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 можливий, виділена земельна ділянка складатиме 1,1179 га із загальної площі 3,3539 га (а.с.12).

Відмова відповідачів від досудового врегулювання спору порушує право позивача на користування своїм майном, тому ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1ст. 356 ЦК України, є спільною частковою власністю.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до вимог ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із вимогами ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Тому, суд приходить до висновку, що право ОСОБА_1 порушується відповідачами, оскільки ніхто не може бути позбавлений права розпоряджатися своїм майном, та з урахуванням висновку експерта, позовні вимоги позивача потрібно задовольнити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.319, 321, 355, 356,358,364,392 ЦК України, ст. ст. 2,4, 12, 13, 76, 81-83, 211, 247,258,259, 263, 264, 265, 351,352,354 ЦПК України, ст.. 152 Земельного кодексу України, ст.. 41 Конституції України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна, що є у спільній частковій власності - задовольнити в повному обсязі.

Виділити в володіння і користування ОСОБА_1 1,1179 га, земельної ділянки, що становить 1/3 частини із земельної ділянки площею 3,3539 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 322 408 4300:04:011:0010, яка розташована на території Малолисовецької сільської ради Сквирського району Київської області.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко