Справа № 703/1820/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

секретар судових засідань Бондаренко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа Смілянський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на бездіяльність державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою, в якій просить: визнати протиправною бездіяльність Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у не знятті арешту, накладеного постановою державного виконавця від 27 лютого 2008 року АА №711865, на все майно належне ОСОБА_1 ; звільнити з під арешту все майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , та оголошення заборони на його відчуження, накладених постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Кирнос В.В. серії АА №711865 від 27 лютого 2008 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером обтяження 6769121 від 19 серпня 2009 року, реєстратором Смілянська державна нотаріальна контора.

Скаргу обґрунтовує тим, що він є власником будинковолодіння АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим вирішив, у передбачений законом спосіб, шляхом укладення договору купівлі-продажу, скористатися своїми правами та відчужити вказане будинковолодіння. З метою укладення договору купівлі продажу та його нотаріального посвідчення, скаржник звернувся до приватного нотаріуса, яким здійснена перевірка належності йому нерухомого майна та відсутності заборон щодо його відчуження. Даною перевіркою встановлено, що постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Кирнос В.В. серії АА №711865 від 27 лютого 2008 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером обтяження 6769121 від 19 серпня 2009 року, реєстратором Смілянська державна нотаріальна контора, накладено арешт на все майно скаржника. Однак, скаржнику не відомі підстави для винесення державним виконавцем у 2008 році вказаної постанови, в зв`язку з чим, з метою з`ясування обставин накладення вказаного арешту, звернувся до Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з листом, в якому, зокрема, просив скасувати постанову, якою накладено арешт на все його майно. Станом на день звернення до суду з даною скаргою жодної відповіді від відділу державної виконавчої служби не отримано, арешт на його майно не скасовано, що порушує його права, в зв`язку з чим звернувся до суду з даною скаргою.

Скаржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд скарги провести без його участі, скаргу підтримує у повному обсязі та наполягає на її задоволенні.

Представник Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином. Заперечень щодо викладених у скарзі обставин до суду не направив.

З врахуванням положень ч.2 ст.450 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд скарги провести без участі представника державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. В п.5 вказаної постанови роз`яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до правових позицій, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №815/4232/17, від 22 квітня 2019 року у справі №757/53656/17-а, у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №643/5597/19, помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило майнового, приватного права чи інтересу.

Враховуючи, що скаржник ОСОБА_1 звертається до суду з метою захисту права власності, оскільки наявність арешту, накладеного на майно, порушує його право власності, внаслідок чого позбавлений можливості у повному обсязі розпоряджатися майном на власний розсуд, що свідчить про порушення його цивільні права, суд вважає, що дана скарга підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства як така, що випливає із цивільних правовідносин.

Під час судового розгляду встановлено, що скаржник ОСОБА_1 , на підставі договору дарування від 06 листопада 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Пешехоновою А.В., набув у власність будинковолодіння АДРЕСА_1 , що розташоване на земельній ділянці загальною площею 1578 кв.м.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно від 20 травня 2021 року за №6, 26 квітня 2011 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів скарги, скаржник ОСОБА_1 , з метою укладення договору купівлі продажу будинковолодіння АДРЕСА_1 , звернувся до приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу Черкаської області Леус Н.В.

Відповідно до п.2.1 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при посвідченні правочинів про відчуження або заставу нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність податкової застави, заборони відчуження або арешту майна шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно від 20 травня 2021 року за №6, скоромовної приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Леус Н.В., постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Кирнос В.В. серії АА №711865 від 27 лютого 2008 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на все майно ОСОБА_1 , 1984 року народження, реєстраційним номером обтяження 6769121, зареєстрованого 12 березня 2008 року реєстратором Смілянська державна нотаріальна контора.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Таким чином, скаржник ОСОБА_1 позбавлений об`єктивної можливості розпорядитися будинковолодінням АДРЕСА_1 , шляхом його відчуження, оскільки на майно останнього накладено арешт постановою АА №711865 від 27 лютого 2008 року, яка винесена державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Кирнос В.В. та заборонено його відчуження.

В ході судового розгляду встановлено, що скаржник ОСОБА_1 , з метою зняття арешту з майна, накладеного постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Кирнос В.В. від 27 лютого 2008 року, АА №711865, за реєстраційним номером обтяження: 6769121, зареєстрованого 12 березня 2008 року, звернувся до Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з відповідною заявою.

Однак, станом на день розгляду даної скарги, вищевказане звернення ОСОБА_1 Смілянським міським відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не розглянуто, відповіді не надано та оскаржувану постанову не скасовано.

Як вбачається з інформації з Єдиного реєстру боржників, станом на 24 травня 2021 року за параметрами пошуку боржник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , інформація відсутня.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виконавче провадження, в межах якого державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Кирнос В.В. винесено постанову від 27 лютого 2008 року серії АА №711865 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1 , 1984 року народження, закінчене.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції чинній станом на час винесення постанови), у разі закінчення виконавчого провадження, крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесення у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Згідно ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції чинній станом на час винесення постанови про завершення виконавчого провадження), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Однак, як вбачається з матеріалів скарги, вищевказані обов`язки державним виконавцем під час завершення виконавчого в межах якого державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Кирнос В.В. винесено постанову від 27 лютого 2008 року серії АА №711865 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1 , 1984 року народження, та зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження 6769121 від 12 березня 2008 року, не виконано та вказаний арешт не скасований, що позбавляє скаржника об`єктивної можливості розпорядитися належним йому нерухомим майном.

Згідно ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається впорядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів прав власності може бути застосовано лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другоюстатті 353 цього Кодексу.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Таким чином, арешт, накладений на майно ОСОБА_1 , порушує право власності скаржника, внаслідок чого він позбавлений можливості у повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, при цьому підстави для продовження обтяження на майно ОСОБА_1 , з врахуванням завершення виконавчого провадження, в якому накладено відповідний арешт, відсутні, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що порушені права скаржника підлягають судовому захисту у заявлений ним спосіб, в зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.316, 317, 319 ЦК України, ст.12, 13, 76-81, 223, 259, 260, 447 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа Смілянський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на бездіяльність державного виконавця, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у не знятті арешту, накладеного постановою державного виконавця від 27 лютого 2008 року АА №711865, на все майно належне ОСОБА_1 .

Звільнити з під арешту все майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , та оголошення заборони на його відчуження, накладених постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Кирнос В.В. серії АА №711865 від 27 лютого 2008 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером обтяження 6769121 від 19 серпня 2009 року, реєстратором Смілянська державна нотаріальна контора.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Т.В. Ігнатенко