Дата документу 31.05.2021 Справа № 333/1033/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/1033/20 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/1831/21 Піх Ю.Р.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Дашковської А.В.

Онищенка Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми інфляційних витрат та 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, до ОСОБА_1 про стягнення суми інфляційних витрат та 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду, посилаючись на те, що вироком Комунарського райсуду м Запоріжжя, який набрав законної сили 01.09.2010 року було задоволено цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 12 605,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

Виконавчий лист № 1-41/10 щодо стягнення суми 14 605 грн. знаходиться на виконанні в Комунарському ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області.

Зазначає, що вказану суму боргу відповідачем не сплачено.

У зв`язку з чим, у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України нею у зв`язку з простроченням виконання основного зобов`язання нараховано на суму основного боргу індекс інфляції та 3% річних.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути з відповідача на її користь грошову суму в розмірі 21 039,00 грн., з яких 18 664 грн. - індекс інфляції та 2 375,00 грн. - 3% річних з врахуванням довідки Комунарському ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області виходячи із суми боргу 8 561,00 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму в розмірі 21 039 грн., з яких: 18 664 грн. індекс інфляції та 2 375 грн. 3% річних.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 768 грн. 40 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не в повній мірі дослідив обставини справи та надані докази по справі. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та залишено поза увагою, що відповідачем заявлялись вимоги про застосування строку позовної давності до заявлених вимог. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов частково, застосувавши до позовних вимог строки позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що вироком Комунарського райсуду м Запоріжжя, який набрав законної сили 01.09.2010 р. було задоволено цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 12 605 грн. та моральної шкоди в розмірі 2 000 грн.

За матеріалами справи, ОСОБА_1 свої зобов`язання з оплати суми боргу, визначеної вироком Комунарського райсуду м Запоріжжя по обвинуваченню ОСОБА_1 , який набрав законної сили належним чином не виконав, вказану заборгованість в повному обсязі не оплатив.

Згідно довідки Комунарському ВДВС ГТУЮ у Запорізькій дійсно на виконанні Комунарському ВДВС ГТУЮ у Запорізькій знаходиться виконавчий лист № 1-41/10 щодо стягнення суми 14 605 грн., але сума боргу складає по ньому 8 561 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у т.ч. передбачені ст. 625 ЦК України.

У відповідності зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плата) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи непогашення стягнутої за вказаним судовим рішенням суми боргу в розмірі 8650 грн., позивачем ОСОБА_2 заявлено до стягнення 18 664 гр. індексу інфляції за період прострочення,за період 01.09.2010 р. по 25.02.2020 р. та 5 104,14 грн. 3% річних за період з 01.09.2010 р. по 25.02.2020 р .

Від відповідача до суду не надано заяви про застосуваня строку позовної давності до заявлених вимог в розумінні діючого законодавства, загальний строк позовної давності встановлений у три роки і не залежить від суб`єктивного складу відносин (ст. 257 ЦК України).

Спеціальні строки позовної давності встановлені для окремих вимог, визначених законом, і ці строки, порівняно із загальними, можуть бути або скороченими, або продовженими.

Для окремих видів вимог встановлюється скорочений строк позовної давності або більший строк. Зокрема, як зазначено в п.1 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється строк в один рік.

Без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин. До такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 24 червня 2015 року №6-738цс15, тому позовні вимоги суд задовольняє в повному обсязі. Відповідач був присутній у судовому засіданні першої інстанції, однак таким правом не скористувався, тому і доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Перевіривши доданий позивачем до матеріалів цієї справи розрахунок 3% річних та індексу інфляції за наведені вище періоди, суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 31 травня 2021 року.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: А.В. Дашковська

Е.А. Онищенко