ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/977/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньової А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/10303/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2021 року (суддя Чевилюк З.А.) про відмову в забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Комунальне підприємство по організації роботи міського пасажирського транспорту про визнання протиправним та скасування рішення ради, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 просила визнати протиправним та скасувати рішення тридцятої сесії Хмельницької міської ради №83 від 17.04.2019 в частині надання КП по організації роботи міського пасажирського транспорту права постійного користування земельною ділянкою, площею 5311 кв.м., місце розташування: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :24:003:0048 під будівництво багатоповерхової автостоянки категорії земель - землі житлової та громадської забудови; визнати протиправним та скасувати рішення щодо державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, площею 5311 м.кв., місце розташування: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :24:003:0048, під будівництво багатоповерхової автостоянки, категорії земель землі житлової та громадської забудови за КП по організації роботи міського пасажирського транспорту.

Також, в позовній заяві ОСОБА_1 просила суд забезпечити позов шляхом заборони Хмельницькій міській раді та всім іншим органам та/або посадовим особам вчиняти будь-які дії та/або приймати рішення та/або вимоги стосовно речового права на земельну ділянку, площею 5311 кв.м., місце розташування: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :24:003:0048, в тому числі, але не виключно реєстраційні дії, відчуження, будь-яке інше розпорядження, а також виселення ОСОБА_1 із земельної ділянки, зобов`язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку та інші, що можуть здійснюватися на підставі та/або на виконання рішення тридцятої сесії Хмельницької міської ради №83 від 17.04.2019 до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із цієї ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянтка вказує, що в заяві нею було вказано на неодноразові судові спори з відповідачем з приводу рішень, пов`язаних з земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , зазначено номери судових справ, де судом встановлено незаконність бездіяльності Хмельницької міської ради, а тому ОСОБА_1 вважає обґрунтованими підстави для подання заяви про забезпечення позову. Крім того, апелянтка зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що забезпечувальні заходи є фактичним вирішенням справи по суті, адже заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і предметом спору є визнання протиправними та скасування рішень, а не тимчасова заборона вчиняти дії. При цьому, судом не взято до уваги, що у Хмельницької міської ради та КП по організації міського пасажирського транспорту відсутні будь-які перешкоди вчиняти дії щодо розпорядження земельною ділянкою, яка є предметом оскаржуваних рішень, в тому числі і реєстраційних. Апелянтка також вважає, що виправданими, адекватними та співмірними заходами забезпечення позову є заборона Хмельницькій міській раді та всім іншим органам та/або вимоги стосовно речового права на земельну ділянку, площею 5311 м.кв. по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :24:003:0048, в тому числі, але не виключно реєстраційні дії, відчуження, будь-яке інше розпорядження, а також виселення ОСОБА_1 із цієї земельної ділянки, зобов`язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку та інші, що можуть здійснюватися на підставі та/або на виконання рішення тридцятої сесії Хмельницької міської ради №83 від 17.04.2019 до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі. А тому, ОСОБА_1 просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким задовольнити її заяву про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу Хмельницька міська рада погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Представник відповідача вважає посилання апелянтки на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі №686/9096/16-а від 02.12.2018 необґрунтованими, оскільки предметом розгляду цієї справи було визнання протиправним та скасування рішення Хмельницької міської ради №73 від 16.03.2016 в частині виставлення на земельні торги права оренди на земельну ділянку площею 0,5311 га по АДРЕСА_1 під будівництво багатоповерхової автостоянки та визнання протиправною бездіяльність Хмельницької міської ради про ненадання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,64 га, яка розташована за цією ж адресою. І вказаним рішенням було встановлено, що оскаржуване рішення міської ради відповідає вимогам чинного законодавства, тобто підтверджує відсутність будь-якого права апелянтки на вищезазначену земельну ділянку, яка в подальшому була передана в постійне користування КП по організації роботи міського пасажирського транспорту. Разом з тим, як вказує представник відповідача, застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по суті, а в даному випадку відсутні підстави стверджувати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Учасник справи та представники учасників справи до суду не з`явилися, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

Встановлено, що предметом позову ОСОБА_1 є визнання протиправним та скасування рішення тридцятої сесії Хмельницької міської ради №83 від 17.04.2019 в частині надання КП по організації роботи міського пасажирського транспорту права постійного користування земельною ділянкою, площею 5311 кв.м., місце розташування: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :24:003:0048 під будівництво багатоповерхової автостоянки категорії земель - землі житлової та громадської забудови та визнання протиправним і скасування рішення щодо державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, площею 5311 м.кв., місце розташування: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :24:003:0048 під будівництво багатоповерхової автостоянки, категорії земель землі житлової та громадської забудови за КП по організації роботи міського пасажирського транспорту.

Подаючи позов ОСОБА_1 також просила вжити заходи його забезпечення шляхом заборони Хмельницькій міській раді та всім іншим органам та/або посадовим особам вчиняти будь-які дії та/або приймати рішення та/або вимоги стосовно речового права на земельну ділянку, площею 5311 кв.м., місце розташування: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :24:003:0048, в тому числі, але не виключно реєстраційні дії, відчуження, будь-яке інше розпорядження, а також виселення ОСОБА_1 із земельної ділянки, зобов`язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку та інші, що можуть здійснюватися на підставі та/або на виконання рішення тридцятої сесії Хмельницької міської ради №83 від 17.04.2019 до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із не обґрунтованості підстав подачі заяви про забезпечення позову, необхідності його забезпечення; заходу забезпечення з обґрунтуванням його необхідності, враховуючи предмет позову і забезпечувальні заходи, які просить позивачка, є фактичним вирішенням справи по суті та покладають на суд не властиві йому функції втручання в діяльність іншого суб`єкта.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права і ці висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Так, відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачені ст. 150 ЦПК України. Зокрема, зазначеною нормою визначено, що позов може бути забезпечено забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання (пп. 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пунктах 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції врахував відсутність у заяві належного обґрунтування підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вид забезпечення позову і його неспівмірність із заявленими позовними вимогами, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції не врахував наявність між позивачкою та відповідачем неодноразових судових спорів щодо оскарження рішень Хмельницької міської ради, що пов`язані з земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , а тому існуватиме реальна загроза невиконання або утруднення виконання рішення суду є такими, що не заслуговують на увагу.

Аргументи апелянтки про те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та не вжив жодних дій для забезпечення ефективного судового захисту є голослівними, скільки суд при вирішенні питання про забезпечення позову надав оцінку обґрунтованості доводів заявниці щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності позовних вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Оцінюючи посилання в апеляційній скарзі на невідповідність дій суду першої інстанції, оскільки питання про забезпечення позову розглядалося без виклику заявниці, судова колегія вважає їх голослівними, адже ч. 3 ст. 153 ЦПК України передбачено саме право, а не обов`язок суду щодо виклику особи, яка подала про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 16 червня 2021 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай