Справа № 278/2397/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Франчука В. С., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру № 1 , яка складається: з коридору площею 6,0 кв м, коридору площею 1,3 кв м, кухні площею 11,0 кв м, двох жилих кімнат площею 21,6 кв м та площею 16,5 кв м, гардеробної площею 0,7 кв м, а також на Ѕ частину господарської будівлі літ. «Б», погріб «Д», вбиральню «У», колодязь, огорожу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ,

Мотивує позовні вимоги тим, що ОСОБА_4 належав житловий будинок по АДРЕСА_2 , яка проживала в ньому разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 , який був рідним дядьком батька позивача ОСОБА_6 .

Після смерті дядька, батько позивача успадкував Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_2 .

В подальшому ОСОБА_6 зареєстрував та переїхав із сім`єю проживати у квартиру АДРЕСА_3 .

У квартирі № 1 вище вказаного будинку залишалася проживати ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. На момент смерті останньої позивач проходив дійсну строкову військову службу в Збройних Силах України. Повернувшись у 2003 році із армії позивач поселився в квартирі своєї померлої бабусі ОСОБА_4 і по теперішній час проживає у квартирі АДРЕСА_2 ; добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном протягом 17 років, доглядає за будинком та утримує його.

В січні 2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Доброльожі В. В. для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , але йому було відмовлено з тих причин, що за нормами Цивільного кодексу Української РСР останній не може бути спадкоємцем майна померлої двоюрідної бабусі.

Відтак позивач змушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у попередніх судових засіданнях щодо задоволення позовних вимог не заперечували.

Представник Тетерівської сільської ради Вандяєв О. О. в судовому засіданні підтвердив, що позивач дійсно проживає в будинку після звільнення із лав збройних сил; при вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Представник Тетерівської сільської ради Ярошовець А. С. пояснив, що у грудні 1999 року було прийнято рішення про упорядкування вулиць, присвоївши нумерацію будинкам, в тому числі і по АДРЕСА_2 . Зазначив, що ОСОБА_4 , бабусі позивача, за життя дійсно належала спірна квартира у будинку №29 , і що після смерті останньої позивач перейшов проживати у квартиру № 1 , але не змінив місце реєстрації.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що були допитані в судових засіданнях, підтвердили, що ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 з 2003 року фактично проживав у квартирі АДРЕСА_2 , робив поточні ремонти.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідчення осіб, які були допитані в якості свідків, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 23.05.2002 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7)

Згідно довідок виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 625 від 12.12.2019 (а.с. 8), № 626 від 12.12.2019 року (а.с. 20) та № 101 від 05.02.2020 року (а.с. 19), а також даних погосподарських книг Буківської сільської ради, які були дослідженні безпосередньо в судовому засіданні за 1986-1990, 1994-1995, 1996-2000, 2001-2005, 2006-2010, 2011-2015, 2016-2020 роки кватрира № 1 по АДРЕСА_2 належало ОСОБА_4 , а з 2004 року відповідно до довідки № 32 від 28.01.2021 року, у ньому безперервно проживає ОСОБА_1 (а.с. 70).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 99 від 05.02.2020 року (а.с. 11), земельна ділянка площею 0,1600 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 перебувала у користуванні ОСОБА_4 з 1999 року без документального оформлення.

Згідно довідки виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 52 від 16.01.2020 року (а.с. 12), земельна ділянка площею 0,1600 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 перебуває у користуванні ОСОБА_1 з 2002 року без документального оформлення.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших майнових реєстрів від 20.01.2021 року № 241177315 право власності на квартиру № 1 за вищевказаною адресою не зареєстровано за жодною особою (а.с. 61).

Зі змісту Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 22.01.2020 року № 59108216, вбачається, що відсутня інформація про наявність спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с. 13).

На замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт № 114 від 05.02.2020 року на садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 (а.с. 14-16). Зі змісту даного документа (а.с. 16) вбачається, що житловий будинок (господарські будівлі, літня кухня) побудовані у 1930-1989 роках.

Згідно зі ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи те, що згідно технічної документації житловий будинок (квартира) побудована в 1989 рік, суд, розглядаючи спірні правовідносини, керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема, положеннями ЦК УРСР.

Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, вимог інших нормативних актів УРСР, що існували до його прийняття та введення в дію, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про селищну раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг.

Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди.

На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1930-1989 роках, введення об`єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз`яснюється процедура реєстрації об`єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року.

Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його колишнім членам колгоспного двору ніким не оспорюєтся.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що записи у погосподарських книгах Тетерівської сільської ради є належним доказом, який підтверджує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 ОСОБА_4 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 для оформлення своїх спадкових прав звертався до приватного нотаріуса Доброльожі В. В., але йому було відмовлено (а.с. 59).

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою.

Згідно ч. 1. ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч. 4 вказаної статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до роз`яснень, наведених у Постанові Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Як встановлено судом під час розгляду справи, позивач добросовісно заволодів спірним житловим приміщенням, проживаючи у ньому після смерті його власника ОСОБА_4 . При цьому позивач впродовж 17 років безперервно та відкрито володіє даним будинком (квартирою № 1 ), використовуючи його виключно для проживання.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність у частковому задоволенні позовних вимог, оскільки ОСОБА_4 на момент її смерті на праві власності належало: коридор площею 6,0 кв м, кімната площею 21,6 кв м та 1/2 ід. частини: господарської будівлі літ. "Б", погрібу літ. "Д", вбиральні літ. "У", колодязя літ. І та огорожі літ. №1, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 16, 181, 344, 392 ЦК України, ст. ст. 258-259, 263-265, 268, 274-279, 280-284 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на частину квартири АДРЕСА_2 , а саме: коридор площею 6,0 кв. м, кімнату площею 21,6 кв. м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/2 ід. частину: господарської будівлі літ. "Б", погрібу літ. "Д", вбиральні літ. "У", колодязя літ. І та огорожі літ. №1, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.06.2021 року.

Суддя О. М. Дубовік