Справа № 302/220/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 травня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., МАЦУНИЧА М.В.

за участю секретаря МІЦИ О.-Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 302/220/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Міжгірського районного суду від 28 квітня 2020 року, повний текст якого складено 4 травня 2020 року, головуючий суддя Кривка В.П., -

встановив:

ОСОБА_1 02.03.2020 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким.

Сторони з 10.05.2008 перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Виконавчому комітеті Тюшківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області за актовим записом № 1, у якому народилися двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Останнім часом спільне життя у них не склалося, відповідач понад рік тому залишив сім`ю і проживає з іншою жінкою, спроби все владнати результату не дали. 26.02.2020 відповідач забрав свої речі з будинку і переїхав до своїх батьків у с. Сойми Міжгірського району, зберегти сім`ю відповідач не бажає.

Тож шлюб існує формально, позивачка проживає лише разом із дітьми та своєю матір`ю-пенсіонеркою, відповідач проживає з іншими жінками, сторони не мають ніяких спільних інтересів. Примирення між сторонами неможливе, а збереження шлюбу суперечитиме істотним інтересам сторін.

Діти сторін проживають і проживатимуть разом з позивачкою. З часу припинення спільного проживання відповідач припинив надавати будь-яку матеріальну допомогу сім`ї, в тому числі, на утримання дітей. Позивачка є інвалідом ІІІ групи, постійно хворіє. Натомість відповідач молодий за віком, здоровий, інших утриманців не має, працює за кордоном і може та зобов`язаний надавати матеріальне утримання дітям. Найбільш доцільним для нормального утримання та розвитку дітей є встановлення аліментів на рівні 2500,00 грн на кожну дитину, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (рекомендований законом розмір аліментів).

Посилаючись на ці обставини, на положення СК України щодо припинення шлюбу та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, позивачка ОСОБА_1 просила:

розірвати шлюб між нею і ОСОБА_2 , зареєстрований 10.05.2008 у Виконавчому комітеті Тюшківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області за актовим записом № 1;

стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Заочним рішенням Міжгірського районного суду від 28.04.2020 позов задоволено:

шлюб ОСОБА_1 із ОСОБА_2 , зареєстрований 10.05.2008 у Виконавчому комітеті Тюшківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області за актовим записом № 1, розірвано;

стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в твердій грошовій сумі 2500,00 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 02.03.2020 і до досягнення кожною дитиною повноліття;

допущено негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць;

стягнуто з ОСОБА_2 1681,60 грн судового збору.

Ухвалою Міжгірського районного суду від 24.11.2020 заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності, з наявності передбачених законом підстав для розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей у заявленому позивачкою розмірі.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржив рішення суду в частині стягнення аліментів як незаконне та необґрунтоване. У скарзі наводить такі доводи.

Відповідач не працює, отримує нерегулярні, мінливі доходи за виконання окремих підрядних робіт, тому сплачувати аліменти в присудженому розмірі не може.

Він проживає з матір`ю і сестрою, яка має на утриманні неповнолітню дитину, мати і сестра не працюють, утримання будинку покладається на відповідача.

Розмір присуджених аліментів може спричинити заборгованість із їх сплати, що унеможливить виїзд відповідача на заробітки, а, отже, він не зможе утримувати й дітей.

Батьки мають рівні обов`язки з утримання дітей, однак, позивача не надала доказів, які б підтверджували її витрати на утримання дітей в тому розмірі, що присуджений із відповідача.

Середньомісячна заробітна плата по Міжгірському району становить 8663,00 грн, тоді як з відповідача стягнуто 5000,00 грн аліментів. Тим часом, аліменти в розмірі більше 50% заробітку стягуються на трьох і більше дітей.

Позивачка має постійне місце роботи та постійний заробіток, про що не повідомила суд.

Відповідач просить рішення суду в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове, яким визначити розмір аліментів у 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

У відзиві на апеляцію позивачка ОСОБА_1 вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, зокрема, що відповідач 10-11 місяців 2020 року перебував на заробітках у Чехії. Мати і сестра відповідача працездатні, мати неофіційно перебуває в шлюбі. Позивачка інвалід з дитинства, її пенсія 2000,00 грн, вона не може нормально працювати. Відповідач не заперечував, що працює в Чехії.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України справу за відсутності сторін, обговоривши їх доводи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності суд приходить до такого.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та з урахуванням положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України щодо диспозитивності судового процесу не робить висновків стосовно судового рішення по суті в неоскарженій частині (ст. 367 ч. 1 ЦПК України).

Спірні правовідносини регулюються нормами СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання.

Згідно зі ст. 3 ч. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 (Конвенція про права дитини), ст. 7 ч.ч. 7, 8, 9 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Особа діє у цивільних, в тому числі, в сімейних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 7, 8 СК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України).

Встановлено та підтверджується документально, що ОСОБА_2 і ОСОБА_7 зареєстрували 10.05.2008 у виконкомі Тюшківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області шлюб за актовим записом № 1 (а.с. 29). Заочним рішенням Міжгірського районного суду від 28.04.2020 шлюб між сторонами розірвано, в цій частині рішення не оскаржується. У сім`ї ОСОБА_8 народилися донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4, 5).

Сторони проживають нарізно: позивачка ОСОБА_1 зареєстрована та разом із дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 6, 51, 54).

Довідкою від 14.09.1998 серії МСЕ № 005493, виданою Хустською медико-соціальною експертною комісією Закарпатського обласного управління охорони здоров`я МОЗ України, підтверджується, що позивачці встановлено безстроково інвалідність третьої групи внаслідок захворювання з дитинства, вона є обмежено працездатною (а.с. 8, 61).

Ці обставини ніким не заперечуються.

Ставлячи питання про перегляд заочного рішення суду відповідач ОСОБА_2 повідомив суду, що у період з 06.03.2020 по 11.10.2020 перебував у Чеській Республіці, на підтвердження чого надав копію свого паспорта громадянина України для виїзду за кордон з відповідними відмітками про перетинання кордону (а.с. 45-46, 48). Крім того, у справі містяться надані позивачкою ОСОБА_1 копії шести поштових квитанцій про грошові перекази від імені ОСОБА_2 за період з 25.07.2020 по 10.11.2020 на загальну суму 35499,00 грн (а.с. 61-63).

В довідці Виконкому Соймівської сільської ради Міжгірського району від 03.03.2020 № 02-36/53 суду першої інстанції повідомлено, що ОСОБА_2 «в даний час зі слів сестри знаходиться на заробітках в Чехії» (а.с. 27).

Ухвалою апеляційного суду від 18.01.2021 порядком перевірки доводів сторін, з`ясування обставин справи та сприяння сторонам у реалізації їхніх процесуальних прав та виконанні процесуальних обов`язків (ст. 12 ч. 5, ст. 81 ч. 7, ст. 214 ч. 2, ст. 263 ч. 5 ЦПК України) у сторін були витребувані офіційні дані про всі наявні у них доходи або про відсутність таких за 2020 рік.

На виконання ухвали апеляційного суду від 18.01.2021:

позивачка ОСОБА_1 надала:

довідку ГУ ПФУ в Закарпатській області від 01.02.2021 № 0337 6138 4601 5314 про отриману у 2020 році пенсію по інвалідності (по 2000,00 грн щомісячно з січня по квітень, по 2100,00 грн щомісячно з травня по грудень) загальною сумою 24800,00 грн (а.с. 97);

розрахунок заборгованості за аліментами, складений держвиконавцем Міжгірського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 01.02.2021 за № 503/19.5-38, з якого випливає, що ОСОБА_2 за період з липня 2020 року по січень 2021 року сплатив на користь ОСОБА_1 аліменти загальною сумою 45499,00 грн, в тому числі, за період з липня по листопад 2020 року вказані вище 35499,00 грн (а.с. 96);

відповідач ОСОБА_2 надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 12.02.2021 № 13872, за змістом якої у січні 2020 року йому була ПВП «Енергобуд» нарахована заробітна плата в сумі 1198,60 грн, 02.01.2020 він звільнився з ПВП «Енергобуд», за другий і третій квартали 2020 року інформація про доходи відсутня (а.с. 100).

Конвенція про права дитини передбачає, що держави-учасниці:

зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ст. 3 ч. 2);

поважають відповідальність, права і обов`язки батьків … належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються (ст. 5);

докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини; батьки … несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини; найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст. 18 ч. 1);

визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батько(-ки) … несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 ч.ч. 1, 2);

жодне в цій Конвенції не торкається будь-яких положень, які більшою мірою сприяють здійсненню прав дитини і можуть міститися: a) в законі Держави-учасниці, або b) в нормах міжнародного права, що діють щодо даної держави (ст. 41).

За приписами норм Конституції України, норм СК України в редакції, чинній на час пред`явлення позову:

кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51 Конституції України);

мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; за загальним правилом, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 ч.ч. 1, 2 СК України);

батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України);

за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 ч. 3);

розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини;

мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ст. 182 ч. 2);

суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі;

розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше; за заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період;

той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч.ч. 1, 2, 3).

ЦПК України встановлює правила, за якими особа має право звернутися до суду в наказному або спрощеному позовному провадженні з вимогами про стягнення аліментів у розмірі на двох дітей однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ці вимоги не пов`язані з встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ст. 161 ч. 1 п.п. 4, 5, ч. 2).

Таким чином, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за заявою позивача безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років у 2020 році становив від 2218,00 грн до 2395,00 грн, а у 2021 році становить (становитиме) від 2395,00 грн на 01.01.2021 до 2618,00 грн на 31.12.2021.

З урахуванням динаміки прожиткового мінімуму слід враховувати, що вже лиш з огляду на цей показник матеріальне утримання дітей із часом значно дорожчає. Те, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на їх утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дітей тощо, є загальнозрозумілим і не викликає сумнівів. З часом відносний розмір матеріальної участі того з батьків, з якого присуджені аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, лише зменшується та, як правило, перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дітей. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч. 3 ЦПК України). Зважаючи на інтереси дітей, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей і утриманців, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України).

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що відповідач має заробіток, який отримує в Чеській Республіці, що підтверджується наявними в справі доказами і матеріалами та не заперечується й відповідачем. Щодо дійсного розміру свого заробітку відповідач не виконавши свого процесуального обов`язку відомостей апеляційному суду не надав. Відповідач є молодою, працездатною особою, має можливість заробляти своєю працею кошти і реалізує її на свій розсуд, цілком спроможний заробляти кошти для виконання обов`язку з надання достатнього утримання своїм дітям, не позбавлений можливості вживати активних заходів для працевлаштування.

Довідкою Виконкому Соймівської сільської ради Міжгірського району від 21.10.2020 № 365 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб, виданій ОСОБА_2 , вказано, що окрім нього до складу сім`ї, яка мешкає в будинку АДРЕСА_4 , входять його мати ОСОБА_9 , 1967 р.н., сестра ОСОБА_10 , 1987 р.н., племінник ОСОБА_11 , 2006 р.н., і співмешканенць матері ОСОБА_12 , 1967 р.н. (а.с. 54). Будь-яких доказів і підстав для висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 має на утриманні своїх працездатних матір і сестру в справі немає.

За наведених обставин слід визнати, що у позивачки ОСОБА_1 , яка несе основний тягар утримання і виховання двох дітей, виникли дійсні підстави для вимоги до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей. Власне недостатність у матері коштів на утримання дітей сумнівів не викликає, відповідні доводи позивачки не спростовані. Апеляційний суд визнає доведеною і не спростованою спроможність відповідача ОСОБА_2 сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі по 2500,00 грн щомісячно на утримання кожної дитини. Відповідач не заперечує свого обов`язку утримувати дітей, а його позиція в справі щодо сплати аліментів на рівні 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в сукупності з іншими матеріалами справи лише додатково вказує на його фактичну спроможність надавати матеріальне утримання дітям.

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат, доходів тощо. На переконання колегії суддів, з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту аліменти у твердій грошовій сумі по 2500,00 грн на кожну дитину протягом тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання в розмірі, який буде близьким до рівня відповідного прожиткового мінімуму, а на кінець 2021 року не перевищуватиме цього рівня, узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дітей, покриватимуть суттєву частину витрат на дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей.

Необхідно також враховувати, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін., а також вирішувати питання про аліменти на дітей відповідно до положень ст.ст. 189, 190 СК України.

Поряд із цим, слід розрізняти визначення розміру аліментів власне у певній твердій грошовій сумі і пряме пов`язування такого розміру зі 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є гарантованими і аліменти, що присуджені в твердій грошовій сумі, можуть перевищувати цей рівень, проте, в усякому разі стягувані аліменти не можуть бути меншими такого гарантованого рівня, то аліменти в розмірі 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є рекомендованими і їх присудження є можливим за наявності відповідних підстав, а саме, за умови встановлення достатнього для цього розміру заробітку (доходу) платника. Оскільки є конкретні, особливі умови для визначення аліментів у розмірі 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, для присудження аліментів у твердій грошовій сумі, хоча б така і була близькою до цього рівня чи в певний період перевищувала його, у прямій жорсткій залежності від такого рівня в даній справі передбачених законом підстав немає.

Попри встановлення спроможності відповідача сплачувати аліменти саме в твердій грошовій сумі в заявленому позивачкою розмірі, дані про рівень його доходу, що дозволяв би в розумінні ст. 182 ч. 2 СК України ставити питання про стягнення аліментів у розмірі 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відсутні, докази щодо цього не надані, тож в цій частині позов не можна визнати обґрунтованим і доведеним.

Відтак, беручи до уваги встановлені під час апеляційного розгляду обставини та результат виконання сторонами свого обов`язку доказування в справі, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4 ЦПК України апеляцію, слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, виключивши з його мотивувальної частини судження про необхідність задоволення в повному обсязі вимоги про стягнення аліментів та змінивши резолютивну частин рішення з урахуванням вказівки на стягнення аліментів у розмірі, не меншому за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В іншій частині на підставі ст. 375 ЦПК України правильне по суті, законне, обґрунтоване і справедливе рішення суду щодо стягнення аліментів слід залишити без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 375, ст. 376 ч.ч. 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, заочне рішення Міжгірського районного суду від 28 квітня 2020 року змінити, виключити з його мотивувальної частини судження про необхідність задоволення в повному обсязі вимоги про стягнення аліментів, у першому абзаці резолютивної частини рішення слово «повністю» замінити словом «частково», у третьому абзаці резолютивної частини рішення слова і цифри «не менше 100% чинного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку» замінити словами і цифрами «не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

В іншій частині залишити рішення суду щодо стягнення аліментів без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 4 червня 2021 року.

Судді