РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа № 947/34403/20

Номер провадження 2/495/31/2021

11 травня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Братків І.І.,

за участі секретаря судового засідання Саханова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгороді-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» (надалі ПрАТ «СК «ЮНІВЕС») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, відповідно до якого просив стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в розмірі 16147,89 грн; стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн та судовий збір.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15.08.2018 в м. Одеса по вул. Люстдорфська сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 14.09.2018 по справі № 520/11389/18 ОСОБА_2 було визнано винним у настанні ДТП.

18.08.2018 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» з заявою на виплату страхового відшкодування внаслідок вищевказаної ДТП. Відповідно до ремонтної калькуляції від 30.10.2017р. вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , склала 18 147 грн. 89 коп. Умовами Поліса № АМ/2393917 було передбачено франшизу 2 000 грн. 00 коп. На підставі вищевказаної заяви, а також враховуючи інші матеріали страхової справи, керуючись законодавством у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, 13.09.2018р. ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 в розмірі 16 147 (шістнадцять тисяч сто сорок сім) грн. 89 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 29903 від 13.09.2018р.

Однак, в жовтні 2018 року винуватець ДТП ОСОБА_2 надав ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» копію розписки від 20.08.2020 та копію заяви від 20.08.2018, посвідчену приватним нотаріусом Таранською А.М. Вищезазначені документи підтверджують факт отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_2 кошти в розмірі 700 (сімсот) доларів США 00 цент, (станом нам 20.08.2018р. за офіційним курсом НБУ еквівалентно 19 528 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять вісім) грн. 99 коп.) за збиток завданий у зв`язку з пошкодженням автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка мала місце 15.08.2018 в м. Одеса по вул. Люстдорфська.

Враховуючи вищевикладене можна дійти висновку, що на дату здійснення страхового відшкодування ОСОБА_1 вже отримав повне відшкодування шкоди від винуватця ДТП ОСОБА_2 , а також, що ОСОБА_1 навмисно приховав від ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» факт отримання коштів задля отримання подвійного відшкодування шкоди.

Таким чином, вважає, що ОСОБА_1 зобов`язаний повернути ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» безпідставно набуті кошти в розмірі 16 147 (шістнадцять тисяч сто сорок сім) грн. 89 коп.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2020 вищевказану справу передано за підсудністю до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.12.2020 відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить суд розглядати справу у його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшло поштове повідомлення з відміткою про невручення відповідачу повідомлення, позовної заяви та доданих до неї документів.

Судова повістка надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку.

Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

В порядку ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, хоча відповідач був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Суд, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України проводить розгляд справи без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою.

Суд, вивчивши матеріали справи, на підставі наданих сторонами доказів, встановив наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

15.08.2018 в м. Одеса по вул. Люстдорфська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 14.09.2018 по справі № 520/11389/18 ОСОБА_2 було визнано винним у настанні ДТП (а.с. 6-7).

Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

18.08.2018 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» із заявою на виплату страхового відшкодування внаслідок вищевказаної ДТП (а.с. 8).

Відповідно до ремонтної калькуляції від 30.10.2017 (а.с. 12) вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , склала 18 147 грн. 89 коп.

Умовами Поліса № АМ/2393917 було передбачено франшизу 2 000 грн. 00 коп. На підставі вищевказаної заяви, 13.09.2018 ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 в розмірі 16 147 (шістнадцять тисяч сто сорок сім) грн. 89 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 29903 від 13.09.2018 (а.с. 14).

В жовтні 2018 року ОСОБА_2 надав ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» копію розписки від 20.08.2018 (а.с. 15) та копію заяви ОСОБА_1 від 20.08.2018 (а.с. 16), які засвідчені приватним нотаріусом Таранською А.М.

Із змісту розписки вбачається отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_2 700 доларів США відшкодування шкоди, завданої йому та автомобілю Мітсубіші Паджеро спорт, д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 20.08.2018, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 повністю відшкодував заподіяну ОСОБА_1 шкоду, останній матеріальних, фінансових, моральних та інших претензій до нього не має (а.с. 16), які засвідчені приватним нотаріусом Таранською А.М.

Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У відповідності до положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.26 Закону України «Про страхування», підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні.

В силу ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Суд, дослідивши надані по справі докази, давши їм оцінку, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Однією з об`єктивних умов виникнення зобов`язань із набуттям, збереження майна без достатньої правової підстави є відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або відсутня взагалі.

Матеріалами справи встановлено, що страховий випадок стався з вини ОСОБА_2 .

Зокрема, його вина встановлена постановою Київського районного суду м. Одеси від 314.09.2018 у справі № 520/11389/18, яка на теперішній час є чинною і якою ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина у вчиненні вище зазначеного ДТП ОСОБА_2 доведена та повторному доказуванню у цій цивільній справі не підлягає.

Страхувальник ОСОБА_1 вправі компенсувати спричинені йому збитки двома шляхами: вимагати відшкодування заподіяних збитків від безпосереднього заподіювача ОСОБА_2 або вимагати виплати страхового відшкодування від страховика - ПрАТ «СК «ЮНІВЕС».

Право вибору страхувальника є його суб`єктивним правом і не залежить від будь-яких зовнішніх чинників.

Обов`язок обох осіб (заподіювача та страховика) щодо компенсації заподіяних страхувальнику збитків є самостійним.

У разі звернення страхувальника до безпосереднього заподіювача і одержання від нього компенсації припиняється обов`язок страховика щодо виплати страхового відшкодування на підставі відсутності (припинення) у страхувальника страхового інтересу (п.4 ч. 1 ст. 991 ЦК України; п.4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування»).

Судом безспірно встановлено, що на дату страхового відшкодування ОСОБА_1 вже отримав повне відшкодування шкоди від винуватця ДТП ОСОБА_2 .

Таким чином, у ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» був відсутній обов`язок щодо виплати страхового відшкодування.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 зобов`язаний повернути ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» безпідставно набуті кошти в розмірі 16 147 грн. 89 коп., позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути на її користь з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із ч.2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: копію договору № 23/2020 про надання правничої допомоги від 09.11.2020 (а.с. 17-18) , ордер серії КС № 386402 (а.с. 19), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 20).

Однак, заявником не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати позивачем коштів в розмірі 8 000,00 грн., зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову позивачу в стягненні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду.

У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2102,00 грн судового збору.

На підставі ст. 1188, 1191 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 281-284, 288, 289 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» безпідставно набуті кошти в розмірі 16 147 (шістнадцять тисяч сто сорок сім) грн. 89 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

У задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя І.І. Братків