Провадження № 2/522/4214/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Баланюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2020 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, по якому просить: визнати за ними право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 в рівних частках, в порядку спадкування на законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач мотивує вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ії чоловік ОСОБА_6 .. Відкрилась спадщина на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 . З метою оформлення спадкових прав вона звернулась з заявами про прийняття спадщини щодо своїх інтересів та в інтересах дітей: неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 . Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О. заведена спадкова справа за № 28/2019. Постановою нотаріуса від 03 грудня 2019 року відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 15 липня 2020 року по справі відкрито провадження, встановлений загальний порядок розгляду справи. Ухвалою від 22 березня 2021 року закрито підготовче судове засідання, призначена справа до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, звернулись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутністю. Не заперечують проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та правовідносини.

14 травня 2019 року позивачка ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Тетяни Олександрівни з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, була заведена спадкова справа № 28/2019.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

18 липня 2019 року ОСОБА_5 (мати Спадкодавця) ОСОБА_4 (батько Спадкодавця) відмовились від прийняття спадщини, що залишилась після смерті сина, про що свідчать складені заяви.

03 грудня 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округ Двоєнкіною Т.О. на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 по 1/3 частці у спадщині ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, відповідно до поданої заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, спадковим майном, що залишилось після смерті ОСОБА_6 , крім іншого, є: Ѕ частка квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 146,0 кв.м., у тому числі житловою площею 47,6 кв.м..

З метою оформлення своїх спадкових прав, ОСОБА_1 подала нотаріусу правовстановлюючі документи на заявлене спадкове майно: Договір дарування, посвідчений Петрушенко Т.А., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу від 07.03.2013 року, щодо прийняття в дар ОСОБА_6 672/2000 часток квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 172,2 кв.м., у тому числі житловою площею 77,4 кв.м.

Проте, свідоцтво про право власності, а також договір про поділ/виділ частки зі спільного майна, або відповідне рішення суду не були надані.

03 грудня 2019 року було відмовлено в видачі свідоцтва на спадщину в зв`язку з відсутністю у спадкоємців необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстанолюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

В порядку ст. 367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до висновку щодо проекту виділу квартири АДРЕСА_1 виданий власникам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , право приватної власності яких складає по Ѕ часток.

Суду ненаданий правовстановлюючий документ на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 ( договір про виділ тощо).

Таким чином, ОСОБА_7 , являється одним із співвласників майна, на яке позивач бажає визнати право власності та повинен виступати належним відповідачем у такому спорі.

Правові наслідки недійсності правочину встановлені ст. 216 ЦК України, згідно якою недійсний правочин не створює юридичних насідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Разом із тим при відсутності окремої угоди щодо виділу права власності з квартири АДРЕСА_2 та переходу права власності на об`єкт нерухомості квартири АДРЕСА_1 слід враховувати, що відсутня згода між співвласниками щодо поділу спільного майна, тому необхідно з`ясувати чи не обмежені інтереси кожного співвласника та кожен з них отримав житло, яке можливе для подальшого проживання та існування.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При зверненні з позовом ОСОБА_1 , яка діє яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 вказала відповідачами інших спадкоємців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проте іншого співвласника майна ОСОБА_7 в якості співвідповідача позивачка не залучала.

Виходячи з цих вимог, вирішення питання щодо права на майно особи в судовому порядку лише за участі всіх співласників у судовому процесі в якості відповідача.

Тобто, пред`явлення позову до інших спадкоємців без залучення іншого співвласника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7 є підставою для відмови в задоволенні позову.

Судові витрати залишаються за позивачем оскільки суд в позові відмовляє.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 13, 76, 81, 258, 259, 263 ? 265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 15 червня 2021 року.

Суддя Р.Д. Абухін

09.06.2021