н/п 2/490/1733/2021 Справа № 490/5668/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

за участі секретаря -Дудник Г.С.

за участі представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на його утримання у розмірі 1/4 від усіх видів доходів відповідача.

В обгрнутування позову посилався на те, що є пенсіонером та має проблеми зі здоров`ям ( майже сліпий). В 2003 році вні подарував донці свою квратиру, вважаючи що віддає квратиру взамін надання матеріальної допомоги та допомоги по господарству. На теперішній час у нього немає власного ждитла, а з цієї квратири донька його виганяє. Він має низку хронічних хвороб, майже втратив зір, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги та допомоги в побуті, оскільки через поганий зір не може виконувати хатню роботу, ходити в магазин. За аткого, він перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки вимушений шукати допомоги у сторонніх людей, через брак коштів не може проходити потрібне лікування, зробити операції. Відповідачка працює, має стабільно високий дохід , проте добровільно матеріальну допомогу надавати не хоче.

У листопаді 2020 року представником відповідача адвокатом Костенюк М.В. наданий відзив на позов , в яких позовні вимоги ен визнає, вважає їх необгрунтованими . Зазначає, що позивач приховує, що має від попередніх шлюбів дітей, тому виникає питання, чому він вирішив звернутися до суду з позовом лише до доньки. Щодо посилання в позові на дарування позивачем квартири доньці, то таке судом не може бути прийнято судом до уваги - адже це не стосується предмету спопу. До того ж , з приводу цієї квратири були постійні сварки між її батьком ОСОБА_1 , та її матір`ю, і через постійні докори та вимоги з боку позивача її мати надала йому можливість одноособово приватизувати цю квартииру .Тому твердження позивача про негідну поведінку доньки є хибними. Насправді розлад у стосунках між батьком і донькою виник з приводу того, що він заперечував проти проведення відповідачкою ремонту у квартирі, що їй належить, в якій фактично проживав батько. Вона не виганяла його з квратири, алише бажала здійснити там ремонт. Також зазначає, що позивач з 1993 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, у якої проживає та веде з нею спільне господарство. Позивач має власний дохід, певні пільги. Зазначає, що позивач не довів належними доказами потребу у лікуванні і розмір матеріальних витрат на таке лікування. Натомість відповідачка також має захворювання і потребує лікування, яке коштує чимало грошей. В 2020 році вона також пройшла оперативне лікування на очах, вартістю 28 000 грн., потребує постійного лікування як хвороби зору, так і серцево-судинної системи., гінекологічні захворювання. Також відповідачка несе витрати на лікувангня матері ОСОБА_3 , вартість лікування якої в 2020 році склала 31 990 грн.

Отже потреба позивача у матеріальній допомозі документально не підтверджена , а майновий стан відповідачки дозволяє утримувати лише себе та допомагати матері на лікування.

В листопаді 2020 року позивачем надана відповідь на відзив. Зазначає, що його син від першого шлюбу був всиновлений іншим чоловіком ще в 13-річному віці, він з ним не спілкується, алміенти ан його утримання з того час уне сплачував, отже не має прваа вимгатаи від нього аліменти. Відповідачка є йо, що відповідачка не просто розпочала ремонт у квартирі, де він проживав постійно останні 17 років, а зробила неможливим там його проживання, навіть змінила замки. Надані відповідачкою до відзиву медичні документи не свідчать жодними чином, що вона потребує вартістного лікування саме на теперішній час. Натомість для нього реабілітація та відновлення зору вже не можливо через вік, наразі він оформлює другу групу інвалідності за зором. Той факт, що відповідачка надає допомогу своїй матері, по-переше, документально не підтверджений, по-друге, не позбавляє його , як батька, права на допомогу. Крім того, відповідачка проживає разом з повнолітнім сином ОСОБА_4 , яки також може надавати їй матеріальну допомогу.

Ухвалою від 10 листопада 2020 року витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області довідку про розмір пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду про проведення врегулювання спору за участю судді та зупинення провадження у справі від 12 січня 2021 року за клопотанням сторін про проведення процедури врегулювання спору за участю судді - встановлено строк проведення врегулювання спору за участю судді - протягом тридцяти днів з дня постановлення даної ухвали, до 12.02.2021 року. Провадження у вказаній справі зупинено до припинення врегулювання спору за участю судді.

За наслідками проведеного 05.02.2021 року врегулювання спору за участю судді позивачем 08.02.2021 року подано заяву про уточнення позовних вимог ,просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання у розмірі 1500 грн щомісячно.

Ухвалою суду під головуванням судді Черенкової Н.П. від 11.03.2021 року припинено процедуру врегулювання спору за участю судді у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька. Провадження у справі поновлено. Передано справу №490/5668/20 на автоматизований розподіл для визначення іншого судді для розгляду справи, згідно вимог ст. 33 ЦПК України.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.03.20211 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2021 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.

30.03.2021 року матеріали справи передані на розгляд судді Гуденко О.А.

Ухвалою судді Гуденко О.Аю від 01.04.2021 року прийнято до провадження вказану справу та у зв`язку з великою навантаженістю призначено судове засідання у справі на 31.05.2021 року .

Представник позивача адвокат Мантуленко О.В. в судовому засіданні підтримала вимоги уточненої позовної заяви, просила про задоволення позову з виклдаених у заявах по суті підстав.

Представник відповідача адвокат Костенюк М.В. в судовому засіданні заперечувала проти задволення позову, посилаючись на енобгрунтованість позовних вимог. Зазначила, що відповідачка бажає піклуватися про батька, та не заперечує, щоб він проживав разом з нею та її сином у їх квартирі, адже в іншій квартирі вона продовжує ремонт. Вона не завжи надавал батькові матеріальну допомогу, купувала ліки і не заперчеує це робити і далі, але наразі у неї конфлікт з його цивільноою дружиною Якщо батько буде з нею проживати, то вона буде надавати йому всіляку допомогу. Крім того, їй потрібно витрачати кошти на своє лікування та лікування матері, апозивач може знайти свого сина в Санкт-Петербурзі і вимагати допомоги від нього.

Вислухавши поячснення представників сторні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач, 1939 року народження, є батьком відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Довідки про доходи, позивач є пенсіонером за віком з 2000 року, перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію за віком в розмірі 5765 грн 73 коп на місяць.

Згідно медичних документів, наявних в матеріалах справи, ОСОБА_1 має хворобу зору з 1998 року, переніс оперативне лікування очей за діагнозом : ускладнена міопія високого ступеню, ускладнена катаракта в в 2014 році на лівому оці, в 2017 році - на правому оці. Потребує подальшого лікування, має важку хворобу зору, серцеві та неврологічні захворювання. Згідно медичного заключення від 02.10.2020 року - реабілітація відновлення зору бесперспективна ( атрофія зрового нерву часткова, центральна дегенерація сітківки обох очей).

Згідно медичних документів, наданих відповідачем, вбачається, що вона перенесла оперативне лікування очей в 2018 році, в 2020 році ( ускладенена дегенеративна міопія високого ступеню, відслойка сітківки , інше), в 2018 році проходила лікування у кардіологічному відділенні.

Також позивачем надано докази, про що не заперечувала представник відповідача, що він проживав за адресою по АДРЕСА_1 з 2003 року, яка належить відповідачці.

Квартиру трикімнатну по АДРЕСА_2 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_1 - за договором дарування від 20.07.2011 року він подарував ОСОБА_2 .

Відповідачкою надані докази, що вона сплаачувала за навчання свого сина ОСОБА_4 у ВУЗі за 2020/2021 навчальних рік.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 , вона працює в Миколаївському державному будинку художньої товрчості на посаді директора і загальна сума отриманої заробітно плати за період 2020 року становить 166 168,13 грн ( близько 13 800 грн середньомісячний дохід).

Стаття 51 Конституції України визначає, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України).

Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

Таким чином, непрацездатним і таким, що потребують матеріальної допомоги батькам, надається право звернутися до суду за примусовим стягненням аліментів зі своїх дітей. Обов`язок виплачувати аліменти своїм батькам в судовому порядку може бути покладено тільки на повнолітніх дітей.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним.

Позивач є людиною похилого віку, хоча й отримує пенсію, але в недостатньому для задволення своїхї потреб розмірі, має групу інвалідності, за станом здоров`я вже не може працювати, тобто позивач самостійно не може забезпечити необхідне та належне існування.

Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Згідно із ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Статтею 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначені розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Отже, встановлено, що позивач у зв`язку з пенсійним віком, інвалідністю та наявністю захворювань, відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги, а підстав, передбачених положеннями статті 204 СК України, для звільнення відповідача від обов`язку утримувати непрацездатного батька судом не встановлено.

Як зазначно у висновку щодо застосування норм права, викладеному у Постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц (провадження № 61-2386сво19) Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду: тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення);

2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Положення статей 202, 203 СК України, які регулюють спірні правовідносини, не передбачають врахування лише прожиткового мінімуму, встановленого законом, як безумовної умови для стягнення чи відмови у стягненні аліментів.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованим розмір аліментів заявлений позивачем, з наступних підстав.

Так, відповідачем не надано суду відомостей щодо перебування на її утриманні непрацездатних осіб, наявності інших аліментних зобов`язань. Проте, в матеріалах справи містяться докази наявності у відповідачки також низки хронічних хвороб, які потребують лікування, а отже і витрат на придбання ліків. Також, матеріалами справи підтверджується, що позивач отримує пенсію, розмір якої перевищує мінімальний прожитковий мінімум для людини відповідного віку, натомість і відповідачка має офіційний стабільний дохід, який дозволяє їй сплачувати аліменти на утримання непрацездатного батька.

На момент розгляду цієї справи позивач отримує пенсією у розмірі, що забезпечує йому прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, однак, з урахуванням похилого віку позивача та того , що він мешкає окремо та потребує сторонньої допомоги, суд допускає витрати позивача на ліки та супутні побутові послуги, вартість яких перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Разом з тим, позивач не надав доказів на підтвердження розміру витрат на лікування.

З огляду на наведене, враховуючи обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги , суд вважає необхідним та достатнім стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у у твердій грошовій сумі 1000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 09 вересня 2020 року і до зміни матеріального та сімейного стану сторін, у зв`язку з чим вказана позовна заява в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача пропорційно до двох задоволених позовних вимог судовий збір у сумі 840,60 грн в дохід держави.

В силу ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. ст. 182-184, 192 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , аліменти на утримання непрацездатного батька у твердій грошовій сумі 1000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 09 вересня 2020 року і до зміни матеріального та сімейного стану сторін, допустивши негайне виконання рішення в розмірі суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 червня 2021 року.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва Гуденко О.А.