Справа № 521/3146/21
Провадження № 2-о/521/119/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Роїк Д.Я.

секретар судового засідання Коновалової К.О.,

за участю представника заявника адвоката Тітова В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне державне управління Державної міграційної служби України в Одеські області , про встановлення факту проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

02.03.2021 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Тітов В.Г. заявник до суду з заявою про встановлення факту що гр. ОСОБА_1 є громадянином України.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.03.2021 року зазначену заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

На виконання зазначеної ухвали суду, 05.04.2021 року за вх.№ ЕП-7222, надано до суду нову позовну заяву з усуненням недоліків зазначених в ухвалі від 09.03.2021 року.

ОСОБА_1 просив встановити факт постійного проживання на території України станом на 24.08.199 року в обґрунтування заяви зазначив, що у 2001 року у віці 16 років ( на час отримання паспорту) вироком Київського районного суду м. Симферополь він був засуджений на строк 2 роки позбавлення волі. У 2003 році вироком Центрального районного суду м. Симферополь АРК він засуджений на строк 7 років позбавлення волі. У 2010 році вироком Київського районноого суду м. Симферополя АРК засуджений до 4 років 6 місяців позбавлення волі.У 2015 році Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області засуджений до 7 років позбавлення волі. Отримати паспорт громадянина України не виявилося можливим через систематичне перебування його у місцях позбавлення волі. Він продовжує відбувати покарання станом на день звернення до суду у ДУ Одеської виправної колонії ( № 14).Що підтверджується довідкою про фінансовий стан, за підписом керівника ДУ ОВК ( № 14), без паспорту він не може бути працевлаштованим, і не може заробляти гроші для поліпшення свого майнового стану. Визнання факту набуття громадянства України дає можливість отримати паспорт громадянина України, і після виконання покарання соціалізуватися, почати працювати а не продовжувати злочинну діяльність, тому він звернувся до суду з даною заявою.

Представник заявник у судовому засіданні просив заяву задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній.

Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в судове засідання свого представника не направило, про причини ненаправлення суд не повідомило, хоча про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Суд, заслухавши в судовому засіданні представника заявника, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними, в їх сукупності дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як, судом встановлено, що представник ОСОБА_1 -адвокат Тітов В.Г. звернувся до суду з метою вирішення питання щодо отримання ОСОБА_1 паспорта громадянина України.

Згідно з наданими суду особистими документами ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в України, Автономна республіка Крим, м. Симферополь, про що Відділом державної реєстрації актів про народження Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Респібліки Крим складено відповідний актовий запис № 199.

Згідно вироку Крюківського районного суджу м. Кременчука Полтавської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сімферополь, без освіти, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , на даний час не має постійного місця проживання.

У черні 2001 року в неповнолітньому віці був засуджений Київським районним судом м. Сімферополя АРК за ч.3 ст.81, ст.44, ч.2 ст.140, ст.42 КК України (1960 року) до 2 років позбавлення волі. Звільнений 01.03.2003 року по відбуттю покарання.

У жовтні 2003 року був засуджений Центральним районним судом м. Сімферополя АРК за ч.2 ст.185, ч.5 ст.185, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнений 13.05.2010 року по відбуттю покарання;

У Липні 2010 року був засуджений Київським районним судом м. Сімферополя АРК за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 21.11.2014 року по відбуттю покарання

У квітні 2015 року був засуджений Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області до 7 років позбавлення волі.

Відбуває покарання у ДУ «Одеська виправна колонія №14» , 02.04.2021 року № 1/91/1-1826 начальник відділу-головний бухгалтер відділу ФЗ та БО В. Кравчук надала довідку в тому, що у засудженого ОСОБА_1 , 1984 р.н. залишок по основному рахунку складає 10,73 грн. В державній установі «Одеська виправна колонія №14 не працевлаштований та заробітну плату не отримує. Перебуває на повному утриманні.»

Як вбачається з Ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.09.2017 року по справі 537/3865/17, в анкетних даних засудженого вказано: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець М. Сімферополь, українець, громадянин України» .

Відповідно до роздруку персональних даних, що містяться у записі Державного реєстру виборців, ОСОБА_1 включений до реєстру 17.07.2009 року.

Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, чи підтвердження наявності/відсутності неоспорюваних прав.

Як передбачено п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В силу положень Закону України "Про громадянство України", Указу Президента України від 27 березня 2001 року "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", рішенням суду може підтверджуватись факт проживання особи на території України на певний час. Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. З Закону України "Про громадянство України", громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (24 серпня 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цих Кодексом.

Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суді встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема: постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону Україні «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання н території України в певний час. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України. Особи, є громадянами України з 24 серпня 1991 року. Відповідно до п. 7 Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянств України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 2 березня 2001 року № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянин колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів н підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 199 року. У пункті 44 вказаного порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, як стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справа про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинни законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством паспортного документу громадянина України унеможливлюють підтвердження факту його постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території України, проте встановлення факту постійного проживання на території України необхідно ОСОБА_1 для підтвердження громадянства України та отримання паспорта громадянина України, спору про право не вбачається.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що ОСОБА_1 проживав на території України, не був громадянином іншої держави, що підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку, що його заява про встановлення факту проживання заявника в Україні станом на 24 серпня 1991 року і станом на 13.11.1991 року, та по теперішній час - підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2-14,76-81,83,85ч.5,89,259,263-265,315-319,351-353 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне державне управління Державної міграційної служби України в Одеські області , про встановлення факту проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим) на території України станом на 24.08.1991 року.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст.356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин.

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/

Суддя: Д.Я. Роїк