Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2021 Справа №607/8669/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання - Хамелко О.Ю.,

за участі позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Мовчана Анатолія Омеляновича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому просить визначити місце проживання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю - ОСОБА_1 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 04 вересня 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка - ОСОБА_3 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 грудня 2019 року розірвано шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , стягнуто із відповідача на її користь аліменти на дочку ОСОБА_3 у розмірі 2000 гривень, щомісячно. Внаслідок частих сварок із відповідачем, який погрожує їй фізичною розправою, вона змушена разом із малолітньої дочкою ОСОБА_3 проживати на орендованій квартиріза адресою: АДРЕСА_1 . Так, після розірвання шлюбу, дочка постійно проживає разом із нею, оскільки вона як мати здатна належним чином дбає про фізичний та духовний розвиток дитини, її інтереси та стан здоров`я. Разом із цим, позивачка вказує, що їх із відповідачем малолітня дочка ОСОБА_3 часто хворіє на респіраторні захворювання, у зв`язку із чим потребує посиленого догляду. Натомість, відповідач легковажить здоров`ям дитини та під час його побачень із дочкою, не дотримується рекомендацій лікарів, перебуваючи із дитиною у скупченнях людей без дотримання санітарно-гігієнічних та санітарно-протиепідемічних правил. Жодні розмови та прохання стосовно належного виконання відповідачем свого батьківського обов`язку щодо піклування про здоров`я дитини не приносять результату. Також, позивачка зазначає, що нею створені усі умови для виховання та розвитку дитини, зокрема дитина забезпечена одягом, належним харчуванням, іграшками, має у помешканні свій дитячий куток, де грається та відпочиває, між ними існує тісний зв`язок матері та дитини. На відміну від відповідача, який не працевлаштований та не має можливості забезпечити дитину належними умовами проживання, вона має постійне місце праці та стабільну заробітну плату, з графіком, який дозволяє їй приділяти достатньо часу вихованню дитини та слідкувати за станом її здоров`я, оскільки дочка потребує постійного відвідування лікаря. За вказаних обставин, позивачка вважає, що визначення місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 разом із нею відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, у зв`язку із чим, просить позов задовольнити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 серпня 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відзиву на позов відповідач ОСОБА_2 до суду не подавав.

09 квітня 2021 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання.

У судовому засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Мовчан А.О. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити, не заперечили проти заочного розгляду справи. При цьому, позивачка пояснила, що на даний час продовжено дію договору оренди квартири, у якій вона проживає разом із малолітньою дочкою ОСОБА_3 . Відповідач має іншу сім`ю та чекає на народження дитини. У провадженні суду також перебуває справа про реальний поділ квартири, АДРЕСА_2 , співвласниками якої є вона та відповідач. Наголосила, що відповідач безвідповідально відноситься до здоров`я їх малолітньої дочки ОСОБА_3 , незважаючи на те, що дитина часто хворіє і потребує посиленого догляду. Так, у холодну пору року, у вересні 2020 року відповідач забрав дитину на прогулянку, під час якої відвіз її на озеро у с. Івачів, Тернопільського району, та купав у холодній воді. З цих підстав, позивачка вважає, що визначення місця проживання дитини разом із нею відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подавав.

Від третьої особи - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування, у заяві вказано про те, що третя особа підтримує висновок органу опіки та піклування, який прийнятий з урахуванням найкращих інтересів дитини.

Судом установлено:

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 вступили у зареєстрований шлюбі 04 вересня 2010 року.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3 , про що складено актовий запис №1560 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, яким 16 липня 2013 року видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 грудня 2019 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, щомісячно, починаючи з 24 вересня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Місце проживання позивачки ОСОБА_1 та малолітньої дочки ОСОБА_3 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , що стверджується Довідкою №51 виданою 20 травня 2020 року ПП «Альянс Ком-плюс».

Як убачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №14309802, сформованого 10 грудня 2013 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Проте, позивачка ОСОБА_1 разом із малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору оренди житлового приміщення, укладеного 20 березня 2020 року між ОСОБА_5 (орендодавцем) та ОСОБА_1 (орендарем).

Квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру, виданим 03 березня 2004 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, зареєстрованим у міському бюро технічної інвентаризації за реєстром №48825.

Згідно характеристики учениці 1-В класу Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №27 імені Віктора Гурняка , ОСОБА_3 , 2013 року народження, наданої Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №27 імені Віктора Гурняка , ОСОБА_3 навчається в даній шкоді з 2019 року, має хороший фізичний і розумовий розвиток, високий рівень навчальних досягнень з усіх предметів. До школи на навчання дитину приводить завжди мама - ОСОБА_1 , яка оплачує за харчування у школі. Декілька разів до школи ОСОБА_3 приводив батько ОСОБА_2 , і також, кілька разів оплачував за харчування.

Як убачається із інформації Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» Тернопільської міської ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку у педіатричному відділенні №6 КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня», укладено декларацію з дільничним лікарем-педіатром. У віці 7 місяців проходила стаціонарне лікування в Тернопільській обласній дитячій клінічній лікарні з діагнозом : Гострий стенозуючий ларингіт, стеноз гортані І ступені, дисфункція шлунково-кишкового тракту. У віці 10 місяців спостерігалась у дитини алергічна реакція неясного ґенезу. При оформленні медичної документації в дитячий садок у віці 3 роки у дитини відмічалась плосковальгусна установка стоп. ОСОБА_3 часто хворіє простудними захворюваннями, захворюваннями дихальної системи та захворюваннями вуха. Консультована 05 березня 2020 року лікарем-імунологом дитячим, дані відповідні рекомендації.

Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Із вказаного висновку убачається, що працівниками управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Трикімнатна квартира з усіма комунальними зручностями, загальною площею 65 кв.м. Для дитини відведено окрему кімнату, в якій створені всі необхідні умови, наявне окреме спальне місце, письмовий стіл для написання уроків, шафа для одягу, розвиваючі ігри та книги, одяг та взуття відповідно до віку дитини. Відповідно до довідки ТзОВ «СВІТХІМ-Р» №1 від 11 січня 2021 року ОСОБА_1 працює на посаді менеджера з організації консультативних послуг та отримала заробітну плату за 2020 рік в розмірі 58170 гривень. Батько Дитини ОСОБА_2 на засідання комісії не з`явився та не повідомив про причини відсутності хоча був належним чином повідомлений.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання дитини» затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

У відповідності із вимогами ст.153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч. 1-2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно вимог ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

У відповідності із ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Вимогами ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України передбачено , що якщо мати та батько, що проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною 4 ст.29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості ; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно положень ст. 9 вказаної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування.

Як установлено судом, між сторонами склалися складні стосунки, що призвело до виникнення сварок та конфліктів з приводу визначення місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 30 березня 2021 року при розгляді справи №542/1428/18 (провадження № 61-18612св19) зазначив, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

При вирішенні позовних вимог, судом враховується, стать та вік малолітньої дочки сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій на момент ухвалення рішення виповнилося 7 років, стан здоров`я дитини, зокрема той факт, що дитини часто хворіє, що стверджується інформацією Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» Тернопільської міської ради, та відповідно потребує належного догляду і турботи, а також, можливість матері дитини забезпечити належні умови проживання, виховання та розвитку дочки.

При цьому, суд звертає увагу, що батько дитини безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дочки, має право та обов`язок піклуватися про її здоров`я, стан розвитку, незалежно від того, з ким буде проживати дитина.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем ОСОБА_2 не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Беручи до уваги обставини справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини та забезпечити доброзичливе спілкування один з одним, суд доходить висновку про те, що визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 буде відповідати якнайкращим інтересам дитини та сприятиме її повноцінному вихованню та розвитку.

За положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 133, 137, 141, 259, 263-265, 280-282, 352, 354, 355, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 27 травня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, місце знаходження: бульвар Т. Шевченка,1, м. Тернопіль.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка