КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/824/4336/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.

за участю секретаря судового засідання Верес Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Якібчука Валерія Ілліча в інтересах ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року у складі судді Бусик О.Л.

у справі за позовомОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України про стягнення недонарахованого та невиплаченого матеріального забезпечення за період тимчасової непрацездатності,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Фонду соціального страхування України про стягнення недонарахованого та невиплаченого матеріального забезпечення за період тимчасової непрацездатності.

Позов обґрунтовано тим, що з березня 2008 до 13 квітня 2010 року обіймав посаду директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України, правонаступником якого є Фонд соціального страхування України.

З 13 квітня 2010 року - посаду заступника директора виконавчої дирекції Фонду.

В період з лютого 2014 року до 04 жовтня 2014 року за станом здоров`я позивач був тимчасово непрацездатним та проходив лікування в закладах охорони здоров`я, а саме:

з 06 березня 2014 року до 01 квітня 2014 року перебував на амбулаторному лікуванні в комунальному підприємстві Консультаційно-діагностичний центр Подільського району м. Києва;

з 02 квітня 2014 року до 04 жовтня 2014 року в комунальному підприємстві «Сакське територіальне медичне об`єднання», що підтверджується листками непрацездатності серії АГД №505912, АГГ №486023, АГД №485374, АГД № 485815, АГД №511326, АГД №517036.

Оригінали листків непрацездатності були передані для оплати відповідачу.

Зазначав, що до теперішнього дня листки непрацездатності не оплачені у зв`язку з чим просив стягнути з Фонду на користь позивача заборгованість з оплати за листками непрацездатності в розмірі 156 797 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Якібчук В.І. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення районного суду скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Вказано, що районним судом ухвалено необґрунтоване рішення, без застосування правових позицій Верховного Суду та практики Європейського суду з прав людини, які полягають у зобов`язанні держави захищати права людини за умови надання нею документів, що видані на території, що є не підконтрольною державі.

Заначено, що районним судом не враховано, що перший лист непрацездатності виданий саме в Києві, а подальше лікування позивач проходив на території Криму за направленням лікаря.

Також судом безпідставно покладено в основу заперечення відповідача на позов, не встановлено ті обставини, наявність яких доводиться матеріалами справи, а саме те, що висновок спеціаліста не є належним доказом і не може прийматись судом до уваги, позивач незаконно позбавлений права на допомогу за час тимчасової непрацездатності, відповідач застосував наслідки порушення режиму лікування за відсутністю встановлення такого факту та відмовившись в оплаті, не повернув листки непрацездатності, а продовжує утримувати у себе.

Крім того зазначено, що недоліки оформлення листків непрацездатності та інші підстави відмови у позові є наслідком непереборної сили, які не залежали від позивача.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши адвоката Якібчука В.І. в інтересах ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, Левшунова Д.С. в інтересах Фонду соціального страхування України, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як убачається з матеріалів справи, 25 березня 2008 року ОСОБА_1 був призначений на посаду директора Виконавчої дирекції Фонду (а.с. 9 на звороті т.1).

13 березня 2010 року позивача призначено на посаду заступника директора Виконавчої дирекції Фонду (а.с. 10 т.1).

Наказом від 26 вересня 2014 року №64-к ОСОБА_1 звільнено з посади з 30 вересня 2014 року на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України (а.с. 11 на звороті т.1).

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року, визнано незаконним наказ від 26 вересня 2014 року № 64-к в частині звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України (а.с. 19-22 т.1).

Згідно з листком непрацездатності від 06 березня 2014 року серії АГЕ №940959, виданим КНП «Консультативно-діагностичний центр» Подільського району м. Києва ОСОБА_1 був тимчасово непрацездатний з 06 березня 2014 року до 01 квітня 2014 року (а.с. 14, 49 т.1)

Протоколом № 27 засідання Комісії від 05 травня 2014 року позивачу відмовлено в прийнятті листка непрацездатності до з`ясування обставин у зв`язку з тим, що в період з 06 березня 2014 року до 14 березня 2014 року ОСОБА_1 знаходився на робочому місці, що підтверджується відміткою в табелі обліку використання робочого часу (а.с. 57 т.1).

З листків непрацездатності серії АГД №505912, АГД № 443242, АГГ №486023, АГД №485374, АГД № 485815, АГД №511326, АГД №517036, виданими КП «Сакське територіальне медичне об`єднання» убачається, що ОСОБА_1 був тимчасово непрацездатний з 02 квітня 2014 року до 04 жовтня 2014 року (а.с. 12-18, 50-56 т.1).

Відповідно до протоколом №43 засідання Комісії від 08 жовтня 2014 року ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті зазначених листків непрацездатності у зв`язку з недотриманням вимог Інструкції та у зв`язку з тим, що КП «Сакське територіальне медичне об`єднання» знаходиться на тимчасово окупованій території не підконтрольній державі України, тому є об`єктивні підстави вважати, що вище визначені листки непрацездатності видані з порушенням вимог чинного законодавства України (а.с. 60 т.1).

Згідно з висновком спеціаліста рукописні записи в листках непрацездатності серії АГД №505912 від 05 травня 2014 року, АГД № 443242 від 11 червня 2014 року, АГГ №486023 від 12 червня 2014 року, АГД №485374 від 30 червня 2014 року, АГД № 485815 від 01 серпня 2014 року, АГД №511326 від 04 вересня 2014 року, АГД №517036 від 29 вересня 2014 року виконані двадцятьма різними особами (74-114 т.1).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , районний суд виходив з підстав його недоведеності.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції перевіряє законність судового рішення лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12, 81 ЦПК України).

Так, убачається, що листки непрацездатності, по яким позивач просить стягнути заборгованість видано комунальним закладом «Сакське територіальне медичне об`єднання», який знаходиться в АР Крим.

До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлений відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»№1207-VII від 15 квітня 2014 року

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України«Про забезпечення прав і свобод громадянина та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

Порядок і умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, контролю за правильністю їх видачі визначені Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 № 455.

Пунктом 1.4. зазначеної Інструкції визначено перелік осіб, які мають право видавати листки непрацездатності, а саме: лікуючі лікарі державних і комунальних закладів охорони здоров`я; лікуючі лікарі стаціонарів протезно-ортопедичних установ системи Мінсоцполітики; лікуючі лікарі туберкульозних санаторно-курортних закладів; фельдшери у місцевостях, де відсутній лікар, а також на плаваючих суднах; лікуючі лікарі закладів охорони здоров`я незалежно від форми власності та лікарі, що провадять господарську діяльність з медичної практики як фізичні особи-підприємці.

Відповідно до ч.3 ст.30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.

При цьому, особливу увагу комісія має звернути на наявність підстав для видачі листка непрацездатності та правильність його заповнення медичним закладом, оскільки порушення вимог Інструкції № 455 або Інструкції № 532 є підставою для відмови в наданні.

Крім того, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на тимчасово окупованій території.

Відповідно до зазначеного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті 9 зазначеного Закону, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ч. 5 ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» оплату за лікарняний листок працівникові здійснюють, якщо звернення за його призначенням надійшло не пізніше дванадцяти календарних місяців з дня відновлення працездатності, встановлення інвалідності, закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами.

Для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності єдиною та необхідною умовою, яка підтверджує юридичний факт наявності права на її отримання, є належним чином оформлений листок непрацездатності. Обов`язок щодо перевірки правильності заповнення листка непрацездатності покладено на комісію із соціального страхування, створену роботодавцем.

При цьому, підлягають до врахування пояснення представника Фонду щодо оформлення наданих позивачем листків непрацездатності з порушенням Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2004 №532/136/-ос/1406.

Так, у листках непрацездатності не зазначено місцезнаходження місця роботи, назва закладу охорони здоров`я викладена скорочено, мають місце випадки не підкреслення слова «первинний» або «продовження», не зазначено або неправильно указано вік пацієнта, причину непрацездатності, не у всіх листках указано посаду лікаря та його прізвище, не зазначено номер нового листка у випадку його продовження.

У листку непрацездатності, в якому встановлено непрацездатність позивача упродовж з 02.04.2014 по 14.05.2014, у графі «Оглянутий МСЕК», датою огляду зазначено 11.06.2014 (а.с.50-56 т.1).

Враховуючи викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, колегія суддів уважає висновки суду першої інстанції про відсутність підстав до задоволення позову законними й обґрунтованими.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, застосував закон, що регулює спірні правовідносини й ухвалив рішення, що ґрунтується на законі.

Доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Якібчука Валерія Ілліча в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 травня 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: