Справа № 930/2899/20
Провадження № 22-ц/801/1323/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войницька Т. Є.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 рокуСправа № 930/2899/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л. О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Оніщука В. В.,

за участі секретаря судового засідання Файчук Я. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 21 квітня 2021 року, -

в с т а н о в и в :

28 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 21 квітня 2021 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в позовній заяві відповідачі зазначені під псевдонімами ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які журналісти використовують для своєї професійної діяльності, зокрема роботи у газеті «Немирівський вісник», місцезнаходження якої не відповідає зазначеному у позовній заяві, позовну заяву ухвалою суду від 13 квітня 2021 року було залишено без руху, надавши позивачці строк для усунення недоліків.

19 квітня 2021 року на адресу суду на виконання вимог вищевказаної ухвали надійшла позовна заява з уточненнями, в якій відповідачами ОСОБА_1 зазначає ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , від позовних вимог до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовляється. Однак, в прохальній частині уточненої позовної заяви ставиться питання про зобов`язання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які не є відповідачами по справі, спростувати недостовірну інформацію. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачка не усунула недоліки позовної заяви, а тому позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі частини тринадцятої статті 187 ЦПК України.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що 18 січня 2021 року судом першої інстанції було відкрито провадження у справі. Справа неодноразово призначалась до розгляду на 17 лютого 2021 року, 01 березня 2021 року. 06 квітня 2021 року, 14 квітня 2021 року, які не відбулись у зв`язку з неявкою у судове засідання відповідачів ОСОБА_9 , ОСОБА_4 . 14 квітня 2021 року позивачем було подано клопотання про відмову від позовних вимог до ОСОБА_4 , ОСОБА_9 у зв`язку з тим, що позивач не може встановити справжні персональні дані зазначених осіб.

13 квітня 2021 року ухвалою суду першою інстанції позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що позивач відповідно до частини третьої статті 175 ЦПК України не зазначено повне найменування відповідачів ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , їх поштові адреси, паспортні дані та ідентифікаційні коди, засоби зв`язку з даними відповідачами. 19 квітня 2021 року позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій зазначено відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та відмовилась від позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди. Через технічну помилку в тексті в пункті 2 прохальної частини, перед псевдонімом ОСОБА_4 та ОСОБА_9 було пропущено слово за авторством через що судом першої інстанції було помилкового розтлумачено позовну вимогу як пред`явлену не тільки ОСОБА_2 та і авторам ОСОБА_4 та ОСОБА_10 .

Правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі частини тринадцятої статті 187 ЦПК України в суду першої інстанції не було.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_11 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про дату, час і місце її розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представник позивача ОСОБА_11 , переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом апеляційної інстанції установлено.

28 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 18 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито позовне провадження.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строку для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали. Підставою залишення позову без руху було те, що в позовній заяві відповідачі зазначені під псевдонімами ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які журналісти використовують для своєї професійної діяльності, зокрема роботи у газеті «Немирівський вісник», місцезнаходження якої не відповідає зазначеному у позовній заяві.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду на підставі частини тринадцятої статті 187 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що 19 квітня 2021 року на адресу суду на виконання вимог ухвали від 13 квітня 2021 року надійшла позовна заява з уточненнями, в якій відповідачами ОСОБА_1 зазначає ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , від позовних вимог до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовляється. Однак, в прохальній частині уточненої позовної заяви ставиться питання про зобов`язання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які не є відповідачами по справі, спростувати недостовірну інформацію. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачка не усунула недоліки позовної заяви.

Висновок суду першої інстанції про залишення позову без розгляду на підставі частини тринадцятої статті 187 ЦПК України зроблений передчасно, без дотримання норм процесуального права, з огляду на наступне.

Згідно з частиною одинадцятою статті 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

За змістом частини тринадцятої статті 187 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що, після постановлення ухвали від 13 квітня 2021 року про залишення позову ОСОБА_1 без руху, 14 квітня 2021 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про відмову від позовних вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , а в решті позовні вимоги підтримує повністю /а. с. 70-71/.

У той же час, зазначена заява не вирішена судом першої інстанції. У справі відсутнє процесуальне рішення з цього питання.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції наголошує, що 19 квітня 2021 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про усунення недоліків, до якої надано позовну заяву із уточненням кола відповідачів. В позовній заяві ОСОБА_1 зазначила відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_5 /а. с. 74-84/.

Натомість, суд першої інстанції залишаючи позов без розгляду зазначив, що в прохальній частині уточненої позовної заяви ставиться питання про зобов`язання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які не є відповідачами по справі, спростувати недостовірну інформацію, що свідчить про не виконанні ухвали суду від 13 квітня 2021 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 910/7122/17 в пункті 37 зазначено, що визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц). Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції за наявності на то правових підстав, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя,зважаючи на те, що справа не знаходить своє вирішення з 18 січня 2021 року, не був позбавлений можливості відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України продовжити, встановлений ухвалою суду від 13 квітня 2021 року, строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом уточнення прохальної частини позовної заяви.

Залишення позовної заяви без розгляду через майже три місяці після відкриття провадження у справі не дає підстав для висновку, що є розумна пропорційність між застосованим процесуальним засобом та законністю, якої місцевий суд прагнув досягти.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), ухвалюючи рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України», яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (пункт 25 рішення у справі «Кутій проти Хорватії»).

Крім того, ЄСПЛ у пункті 35 рішення від 13 травня 1980 року у справі «Артіко проти Італії», пункті 32 рішення від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» зазначив, що Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Щодо питання доступу до суду Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви № 6778/05 «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року).

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувана ухвала є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 379, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 21 квітня 2021 року у даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. В. Оніщук

Повний текст постанови складено 01 липня 2021 року.