УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

01.06.2021

м. Одеса

Справа № 522/9662/21

Провадження № 2-з/522/273/21

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Кріль Х.С. розглянула заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви.

ВСТАНОВИВ:

28.05.2021 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви.

Заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- Накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , а саме:

1) нежитлові будівлі та споруди торгівельного центру (1-а черга) , що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 23 900,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

2) земельну ділянку, кадастровий номер :56:002:0001, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,1358 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

3) земельну ділянку, кадастровий номер :56:002:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,1325 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

4) земельну ділянку, кадастровий номер :56:002:0003, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , площею 0,0332 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

5) земельну ділянку, кадастровий номер :56:002:0004, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , площею 0,9683 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

6) земельну ділянку, кадастровий номер :56:002:0010, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,0355 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

7) п`ятиповерхову нежитлову будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 4 743,7 кв.м., рєстраційний номер об`кта нерухомого майна: 101;

8) земельну ділянку, кадастровий номер :19:008:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , площею 0,2145 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- Заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно , державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам та іншим органам чи особам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії або вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приймати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та проводити будь-які інші дії з держаної реєстрації прав щодо зазначеного нерухомого майна, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .

Заявник зазначає, що перебував з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано судовим рішенням від 30.10.2018. У 2006 році під час перебування у шлюбі ОСОБА_3 придбала 100% корпоративних прав ТОВ «Мрія». Кошти за які ОСОБА_3 придбала корпоративні права зазначеного товариства є спільним майном подружжя. На момент придбання нею корпоративних прав у власності ТОВ «Мрія» перебувало майно (61 об`єкт, таблиця 1 заяви). В 2007 році вона збільшила розмір статутного капіталу за рахунок спільних коштів подружжя. В 2018 році ОСОБА_3 , як власник ТОВ «МРІЯ», внесла до статутного капіталу ТОВ «ОКС КЕПІТАЛ» нерухоме майно (зазначене в таблиці 1), тобто майно на яке слід накласти арешт. В 2018 році ОСОБА_3 відчужено корпотативні права ТОВ «ОКС КЕПІТАЛ», якими володіло ТОВ «Мрія» іноземному підприємству. ТОВ «ОКС КЕПІТАЛ» передало деяке майно як вклад до статутного капіталу ТОВ "ОДС Рент Груп". 07.09.2020 ТОВ «ОКС КЕПІТАЛ» в рахунок забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за договором позики від 30.07.2020 передало в іпотеку ОСОБА_2 нерухоме майно, на яке заявник просить накласти арешт. Право власності на нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_2 .

Вважає, що об`єкти (зазначені в таблиці 1) є об`єктами спільної сумісної власності. Після того, як одноосовим власником ТОВ «Мрія» стала ОСОБА_3 розпорядження нерухомим майном товариства мало здійснюватись за взаємною згодою подружжя, а договір про встановлення іншого режиму майна не укладався. Отже, 13.09.2018 ОСОБА_3 за відсутності згоди ОСОБА_1 здійснила безоплатне відчуження об`єктів права спільної сумісної власності, шляхом передачі майна ТОВ «Мрія» до статутного капіталу ТОВ «ОКС КЕПІТАЛ». Заявник не вбачає обов`язку застосування щодо нього заходів зустрічного забезпечення.

Спірне майно знаходиться у власності ОСОБА_2 , який може відчужити нерухоме майно на користь третіх осіб, що суттєво ускладнить виконання рішення суду у разу задоволення позову.

Розглянувши доводи заяви, Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні з огляду на наступне.

Частинами 1 і 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно або забороною вчиняти певні дії.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

З матеріалів заяви вбачається, шлюб мід подружжям розірвано на підставі судового рішення від 30.10.2018, залишене без змін постановою суду апеляційної інстанції від 30.01.2019. Проте не доведено, що спірне майно набуте до моменту розірвання шлюбу.

Вирішуючи питання про необхідність забезпечення позову в даному разі, суд виходить з того, що необгрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти. Тому суд повинен у кожному випадку оцінити чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Заявник просить фактично застосувати певні обмеження пов`язані з розпорядженням нерухомим майном, яке на праві власності належить ОСОБА_2 . В свою чергу, майно, що зареєстровано за ОСОБА_2 набуте ним внаслідок цілого ряду дій господарської діяльності товариств, що належало ОСОБА_3 . Таким чином, накладення арешту на нерухоме майно, яке заявник вважає таким, що набуте за спільні кошти подружжя, фактично є втручання в права, обов`язки діючого власника цього майна. Обраний захід забезпечення не є співмірним обсягу заявлених вимог, оскільки їх застосування призведе до перешкод діяльності ряду господарських товариства, фізичної особи, порушуватиме їхні права та інтереси.

У той же час, забезпечення поділу майна подружжя не повинно безумовно реалізовуватись за рахунок накладення обмежень на інших осіб.

З огляду на наведене, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Х.С. Кріль