Дата документу 08.06.2021 Справа № 336/9943/2012
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/9943/2012 Головуючий у 1 інстанції: Карабак Л.Г.
Провадження № 22-ц/807/2222/21 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» червня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2021 року про заміну сторони виконавчого провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2012 року ПАТ «Фідобанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2013 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно заборгованість за договором кредиту в сумі 204606,12 грн.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 27 листопада 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2013 року змінено. Резолютивну частину рішення після слів: «позов задовольнити» додати слово: «частково». В іншій частині рішення суду залишити без змін.

В грудні 2020 року ТОВ «Спектрум Ессетс» звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування вимог зазначило, на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2013 року було видано виконавчий лист.

25 вересня 2020 року між ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником ВАТ «СЕБ Банк», ПАТ «СЕБ Банк», та ТОВ «Спектрум Ессетс» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N218881, згідно з умовами якого останнє набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №444-г/37 від 06 грудня 2007 року та усіма забезпечувальними договорами.

Вважало, що до ТОВ «Спектрум Ессетс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №444-г/37 від 06 грудня 2007 року.

На підставі зазначеного просило у виконавчих документах та подальших виконавчих провадженнях з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2013 року у справі №0827/9943/2012 за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №444-г/37 від 06 грудня 2007 року замінити стягувача ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «Спектрум Ессетс».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2021 року заяву ТОВ «Спектрум Ессетс» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

У виконавчих документах та подальших виконавчих провадженнях з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2013 року у справі №0827/9943/2012 за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №444-г/37 від 06 грудня 2007 року замінено стягувача ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «Спектрум Ессетс».

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неналежну оцінку доказів, сфальсифікованість витягу з додатку № 1 до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, надання копій документів, неналежне повідомлення про розгляд справи, що стало перешкодою для надання заперечень та клопотання про витребування оригіналів документів, просив скасувати ухвалу суду.

ТОВ «Спектрум Ессетс» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що в шапці додатку було помилково зазначено невірне найменування договору, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2013 року ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно заборгованість за договором кредиту № 444-г/37 від 06 грудня 2007 року в сумі 204606,12 грн. (а.с.78-79).

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 27 листопада 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2013 року змінено. Резолютивну частину рішення після слів: «позов задовольнити» додати слово: «частково». В іншій частині рішення суду залишити без змін (а.с.129-132).

На примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя було видано виконавчі листи (а.с.138).

25 вересня 2020 року між ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником ВАТ «СЕБ Банк», ПАТ «СЕБ Банк», та ТОВ «Спектрум Ессетс» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N218881, згідно з умовами якого останнє набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №444-г/37 від 06 грудня 2007 року та усіма забезпечувальними договорами (а.с.145-146, 147, 148, 239).

Згідно із частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Питання процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення регламентовано статтею 442 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником.

За приписами ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваних ухвал) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Вказана позиція викладена Верховним Судом в постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13-ц.

Задовольняючи заяву ТОВ «Спектрум Ессетс», суд першої інстанції правильно виходив із того, що ТОВ «Спектрум Ессетс» набуло всіх прав кредитора ПАТ «Фідобанк», у тому числі на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором № 444-г/37 від 06 грудня 2007 року, а тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Матеріали справи не містять доказів визнання недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N218881 від 25 вересня 2020 року, укладеного між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Спектрум Ессетс». Законодавством нікчемність такого договору також не передбачена.

Посилання ОСОБА_1 на неналежне повідомлення про розгляд справи, оскільки він не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з 20 травня 2014 року та не отримує кореспонденцію, спростовуються матеріалами справи.

За приписами ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 06 січня 2021 року ОСОБА_1 отримав судову повістку про виклик в судове засідання на 13 січня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, ОСОБА_1 був обізнаний про перебування у провадженні суду першої інстанції заяви ТОВ «Спектрум Ессетс» про заміну сторони виконавчого провадження, мав можливість ознайомитись з матеріалами справи, звернутись до суду із заявою про витребування оригіналів доказів, якими обґрунтовувались вимоги ТОВ «Спектрум Ессетс».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про сфальсифікованість витягу з додатку № 1 до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги не заслуговують на увагу.

ОСОБА_1 зазначав про те, що у вказаному витязі відсутнє посилання на договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N218881.

ТОВ «Спектрум Ессетс» у відзиві на апеляційну скаргу вказало, що в шапці витягу з додатку № 1 до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N218881 від 25 вересня 2020 року було помилково зазначено невірне найменування договору.

До відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Спектрум Ессетс» долучило належним чином оформлений витяг з додатку № 1 до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N218881 від 25 вересня 2020 року.

Таким чином, колегія суддів вважає погоджується з висновком суду першої інстанції про належність ТОВ «Спектрум Ессетс» як правонаступника стягувача.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не має, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2021 року про заміну сторони виконавчого провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 09 червня 2021 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова