Справа № 450/4113/19 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/811/3288/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Ванівського О.М., Савуляка Р.В.,

секретар: Савчук Г.В.,

за участі в судовому засіданні представників позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пурій-Дизайн» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова в складі судді Ковальчука О.І. від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Пурій-Дизайн» про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 20 жовтня 2020 року заяву представника позивача, адвоката Снігур Галини Михайлівни про забезпечення доказів задоволено.

Витребувано у відповідача ТзОВ «Пурій-Дизайн» () докази, а саме: первинні документи синтетичного та аналітичного бухгалтерського обліку щодо рухомого та нерухомого майна; договорів оренди рухомого та нерухомого майна; договорів оренди землі; виписки із рахунків про рух коштів за період з травня 2016 року по травень 2019 року; регістри бухгалтерського обліку за період 2017-2019 років; фінансові звітності за період 2017-2019 років; інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Попереджено ТзОВ «Пурій-Дизайн», що відповідно до ч.7 ст.84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Вказану ухвалу оскаржило ТзОВ «Пурій-Дизайн».

В апеляційній скарзі просять скасувати ухвалу та прийняти постанову якою відмовити у клопотанні про забезпечення доказів. Вважають оскаржувану ухвалу незаконною, такою, що підлягає скасуванню, оскільки при розгляді клопотання представника позивача про забезпечення доказів та постановленні ухвали від 20 жовтня 2020 року було порушено норми процесуального права, суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків щодо обґрунтованості такого. Зазначають, що ні в клопотанні про забезпечення доказів від 15 жовтня 2020 року, ні в ухвалі Шевченківського районного суду м. Львова від 20 жовтня 2020 року у справі №450/4113/19 необґрунтовані ні необхідність забезпечення доказів, ні обставини, для доказування яких вони необхідні. Звертають увагу суду, що витребовується, фактично, вся документація товариства з обмеженою відповідальністю у справі про поділ майна подружжя. Також, зазначають, що ТзОВ «Пурій-Дизайн» надало суду інформацію щодо порядку, строків та розміру фактичного наповнення статутного фонду Товариства, інші документи, що витребовуються позивачем не мають жодного відношення до предмета спору. Крім того, перелік витребовуваних доказів не дає можливість належним чином виконати вимоги оскаржуваної ухвали, оскільки він не конкретизований і надміру обширний. Не з`ясувавши наведених вище обставин, суд безпідставно дійшов висновку про обґрунтованість заявленого клопотання.

В судове засідання, сторонине з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та те, що інтереси позивачки та відповідача у судовому засіданні захищали представники.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивачки в заперечення апеляційної скарги, представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів заяви про забезпечення доказів, апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. ст. 12, 76, 77, 84 116, 118 ЦПК України та задовольняючи заяву, виходив з того, що з метою правильного, повного та об`єктивного вирішення спору, суд вважав, що заявлена представником позивача заява про забезпечення доказів підлягає задоволенню.

Колегія суддів, вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення, обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають.

15.10.2020 ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Пурій-Дизайн» про поділ майна подружжя, у якій просила постановити ухвалу про забезпечення доказів шляхом витребування у відповідача ТзОВ «Пурій-Дизайн» () наступних доказів:

- первинні документи синтетичного та аналітичного бухгалтерського обліку щодо рухомого та нерухомого майна; договорів оренди рухомого та нерухомого майна;

- договорів оренди землі;

- виписки із рахунків про рух коштів за період з травня 2016 року по травень 2019 року;

- регістри бухгалтерського обліку за період 2017-2019 роки;

- фінансові звітності за період 2017-2019 років;

- інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що позивачем для визначення ринкової вартості об`єктів нерухомого майна ТзОВ «Пурій-Дизайн» подано висновок суб`єкта оціночної діяльності. Зазначає, що з метою отримання належних доказів для призначення та проведення оціночно-будівельної та економічної експертизи представником позивача подано адвокатський запит до ГУ ДФС у Львівській області про отримання копії податкової (фінансової) звітності за період 2017-2019 років ТзОВ «Пурій-Дизайн». Відповіддю ГУ ДФС у Львівській області від 16.09.2020 року відмовлено в отриманні запитуваної інформації. Відтак, необхідність у забезпеченні доказів обгрунтовується тим, що первинні документи бухгалтерського обліку (первинні документи синтетичного та аналітичного бухгалтерського обліку, регістри бухгалтерського обліку, фінансова звітність) має обмежений термін зберігання, а саме 1095 днів та неможливістю самостійного їх отримання.

28.11.2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Пурій-Дизайн» у якому просила:

- поділити спільно набуте майно майнові права у ТзОВ «Пурій-Дизайн» у відповідності до чого визначити частку ОСОБА_1 у корпоративних правах ОСОБА_4 в розмірі 80 відсотків;

- звернути стягнення на частину майна в ТзОВ «Пурій-Дизайн» в розмірі 27465830 грн., пропорційно частці учасника ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч. 2,5 ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави позивач зобов`язаний навести у позові фактичні дані, які підтверджують зв`язок активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та їх необґрунтованість, тобто наявність визначеної частиною другою статті 290 цього Кодексу різниці між вартістю таких активів та законними доходами такої особи. У разі визнання судом достатньої доведеності зазначених фактів на підставі поданих позивачем доказів спростування необґрунтованості активів покладається на відповідача. У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, зменшення розміру заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування, що прийняті рішення, вчинені дії є правомірними і не були мотивовані діями позивача чи його близьких осіб щодо здійснення цього повідомлення, покладається на відповідача. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Суд може витребувати докази, також, до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу. Суд може уповноважити на одержання таких доказів заінтересовану сторону. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду . У випадках, передбачених законом, апеляційний загальний суд за місцезнаходженням доказів може витребувати докази на прохання третейського суду чи міжнародного комерційного арбітражу або за заявою сторони (учасника) третейського (арбітражного) розгляду за згодою третейського суду чи міжнародного комерційного арбітражу у справі, що розглядається третейським судом (міжнародним комерційним арбітражем), у порядку, встановленому цією статтею. У разі задоволення відповідної заяви суд може зобов`язати особу, у якої такі докази витребовуються, надати такі докази безпосередньо третейському суду або міжнародному комерційному арбітражу або стороні, за заявою якої такі докази витребовуються, для подальшого їх подання третейському суду (міжнародному комерційному арбітражу). В ухвалі про витребування доказів суд вирішує питання забезпечення чи попередньої оплати витрат осіб, пов`язаних із поданням відповідних доказів.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Дійсно, з матеріалів справи вбачається, що адвокат Снігур Г.М. 09 вересня 2020 року зверталася до Головного управління ДФС у Львівській області із адвокатським запитом, у якому просила надати копії податкової (фінансової) звітності за період 2017; 2018; 2019 роки Товариства з обмеженою відповідальністю «Пурій-Дизайн», , яке зареєстровано 80700, Львівська область, Золочівський район, місто Золочів, вул. Вокзальна, 28А (а.с. 6).

Однак, згідно відповіді Головного управління ДПС у Львівській області від 16.09.2020 на вищенаведений запит, повідомлено, що запитувана інформація про третю особу може бути надана у разі надходження відповідної ухвали суду.

27 серпня 2020 року адвокат Снігур Г.М. подала адвокатський запит до Головного управління статистики у Львівській області, у якій просила надати копії фінансової звітності за період 2017; 2018; 2019 роки за формами №1М та №2М Товариства з обмеженою відповідальністю «Пурій-Дизайн», , яке зареєстровано 80700, Львівська область, Золочівський район, місто Золочів, вул. Вокзальна, 28А.

Відповіді на такий запит не отримано.

Необхідність витребування вказаних доказів представник позивачки обґрунтовувала тим, що такі потрібні для проведення оціночно-будівельної та економічної експертизи.

По-перше, аналізуючи оскаржуване рішення в контексті згаданих обставин слід вказати про те, що, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 260 ЦПК України ухвала суду, що викладається окремим процесуальним документом складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Проте, як вбачається із тексту оскаржуваної ухвали судом першої інстанції жодних мотивів, з яких він дійшов висновку про обґрунтованість заяви не наведено. Натомість суд обмежився загальною фразою «…з метою правильного, повного та об`єктивного вирішення спору, суд вважає, що заявлена представником позивача заява про забезпечення доказів підлягає задоволенню».

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи та чого не заперечили і представники позивачки, до Товариства «Пурій-Дизайн» позивачка із запитами про отримання інформації щодо активів Товариства не зверталася. Відповідно, слід вважати, що формально відсутні були перешкоди у позивачки в отриманні інформації про активи товариства, оскільки листів відмов товариства у цьому позивачкою не надано.

Окрім цього, що стосується доводів про те, що отримання доказів необхідне позивачці для проведення експертизи, то такі теж слід вважати безпідставними, оскільки на час звернення з клопотанням про забезпечення доказів (15.10.2020 року) та постановлення оскаржуваної ухвали (20.10.2020 року) клопотань, про призначення експертизи позивачкою не заявлялося, а таке заявлене лише 18.12.2020 року.

Тобто, підстав для забезпечення доказів без даних про те, яку саме експертизу має намір просити призначити суд позивачка; без призначення такої; без визначення кола питань, на які мала б дати відповіді така експертиза; без визначення необхідного «матеріалу» та його обсягу для проведення такої експертизи (що теж могло б вирішуватися і за участю експерта), тощо у суду першої інстанції не було підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів.

Крім цього, слід вказати і про те, що більша частина документів, які просила витребувати представниця позивачки, не конкретизована ні стосовно їх видів; періодів коли такі могли бути створені; узагальнень, які б давали можливість надати певні документи Товариству, тощо, що відповідно створює невизначеність у питанні можливості виконання ухвали та призведе виключно до маніпуляцій на стадії її виконання, утруднить чи навіть унеможливить виконання такої ухвали.

Зважаючи на вказане у суду першої інстанції підстав для задоволення поданої заяви про забезпечення доказів, не було, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову у задоволенні такої, чим слід апеляційну скаргу задовольнити.

Вказане не позбавляє позивачку в майбутньому з усуненням згаданих недоліків звернутися до суду з аналогічною заявою повторно.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пурій-Дизайн» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 20 жовтня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення доказів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 червня 2021 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: О.М. Ванівський

Р.В. Савуляк