П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року м. Київ

справа № 760/25971/19

провадження № 22-ц/824/4128/2021

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Іванової І.В. (суддя-доповідач), Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

сторони:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2020 року у складі судді Кушнір С.І., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року позивач ПрАТ «СК «АРКС» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька», в якому просив стягнути з відповідача на свою користь в порядку суброгації 3 943,16 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_2 (Страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №58049а5к від 20 жовтня 2015 року, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом «Renault Sandero Stepway», д.н.з. НОМЕР_1 .

12 вересня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Renault Sandero Stepway», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в ПрАТ «СК «Галицька», згідно полісу ОСЦПВ № АЕ/8218372.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 30 вересня 2016 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні вказаної ДТП.

Згідно з умовами Договору, на підставі страхового акту № АХА2167268 від 20 вересня 2016 року та на підставі рахунку ТОВ «Арма Моторс» №АМСНС05661 від 17 вересня 2016 року, було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 3 943,16 грн., виплата якої підтверджується платіжним дорученням № 269 421 від 21 вересня 2016 року.

Листом за вих. № 537 від 29 травня 2019 р., ПрАТ «СК «Галицька» повідомила про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Оскільки, ПрАТ «СК «Галицька» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, останній звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації, як до особи, винної у вчиненні ДТП.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач ОСОБА_1 пояснила, що її цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Галицька», згідно Полісу № АЕ/8218372. При цьому, вона виконала усі свої обов`язки щодо повідомлення Страховика про настання страхового випадку, що підтверджується повідомленням про настання страхового випадку.

Фактичний розмір шкоди в сумі 3 943,16 грн. не перевищує ліміту відповідальності страховика ПрАТ «СК «Галицька» за шкоду, заподіяну майну потерпілого, який визначений за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, згідно Полісу № АЕ/8218372. Таким чином, позивач має звертатися саме до ПрАТ «СК «Галицька» з відповідною вимогою про виплату страхового відшкодування.

Той факт, що позивач пропустив строк звернення до ПрАТ «СК «Галицька» за отриманням сплаченого страхового відшкодування та з цих підстав страхова компанія відмовила у виплаті страхового відшкодування, не дає права позивачу звертатися із цією ж вимогою до винної особи, тобто до відповідача, цивільно-правова відповідальність якої застрахована.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ПрАТ «СК «АРКС».

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «АРКС» просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції було помилково застосовано постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 757/18006/15.

Апелянт вважає, що може отримати страхове відшкодування з винної у ДТП особи, оскільки ПрАТ «СК «АРКС» отримало відмову у виплаті від ПрАТ «СК «Галицька» згідно ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Третя особа правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 3 943,16 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2015 р. між АТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_2 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 58049а5к від 20 жовтня 2015 року, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Renault Sandero Stepway», д.н.з. НОМЕР_1 .

20 червня 2019 року відбулася зміна найменування з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на ПрАТ «СК «АРКС», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 20 червня 2019 року №, Витягом зі статуту ПрАТ «СК «АРКС», листом Головного управління статистики у м. Києві від 15 липня 2019 року №3.1.-23/484-19.

12 вересня 2016 року о 17 год. 20 хв., в м. Києві на з`їзді з проспекту Перемоги на Кільцеву дорогу (в напрямку Академмістечка) сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується даними довідки НОМЕР_3 про дорожньо-транспортну пригоду.

У результаті зіткнення був пошкоджений автомобіль марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності, застосувавши до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн.

Згідно вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

17 вересня 2016 рку власник пошкодженого автомобіля - «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 повідомив АТ «СК «АХА Страхування» про настання події, що має ознаки страхового випадку та звернувся з заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Згідно з умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту № 58049а5к від 20 жовтня 2015 року, на підставі страхового акту № АХА2167268 від 20 вересня 2016 року, рахунку зі станції технічного обслуговування ТОВ «Арма Моторс» № АМСНС05661 від 17 вересня 2016 року, та зібраних документів, АТ «СК «АХА Страхування» складено розрахунок страхового відшкодуваня, за яким розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб складає 3 943,16 грн.

За страховим випадком позивачем виплачено потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 3 943,16 грн., виплата якої підтверджується платіжним дорученням № 269 421 від 21 вересня 2016 року.

В свою чергу, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Галицька» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8218372.

Згідно Полісу № АЕ/8218372, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн.

Строк дії Полісу № АЕ/8218372 з 15 червня 2016 року до 14 червня 2017 року включно.

12 травня 2019 року ТОВ «Юридична компанія «Ей Лойєрс» в інтересах ПрАТ «СК «АХА Страхування», на підставі договору доручення № К-АХА-08/02/16 від 08 лютого 2016 року, звернулося до ПрАТ «СК «Галицька» з вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди.

Проте, листом за Вих. № 537 від 29 травня 2019 року ПрАТ «СК «Галицька» повідомило ТОВ «Юридична компанія «Ей Лойєрс» про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п.37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відмовляючи у задоволенні позову ПрАТ «СК «АРКС» суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8218372, то шкода завдана потерпілому ОСОБА_2 внаслідок пошкодження його транспортного засобу «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідачем, повинна відшкодовуватися страховиком ПрАТ «СК «Галицька».

В свою чергу, право вимоги на відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації у позивача, яке перейшло від потерпілого, виникло не до відповідача ОСОБА_1 , а до ПрАТ «СК «Галицька», оскільки відповідач уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, застрахував відповідальність за шкоду, завдану його забезпеченим транспортним засобом завдану третім особам, і відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, відповідач повинен відповідати за завдання матеріальної шкоди тільки у разі недостатності страхової виплати.

Проте, оскільки ПрАТ «СК «АРКС» не звертався до суду з позовом до ПрАТ «СК «Галицька» як страховика відповідача, то даний позов, пред`явлений лише до винної особи ОСОБА_1 , є передчасним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частин шістнадцятої, сімнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування».

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди, в порядку суброгації.

Отже, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Вказані висновки відповідають правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року в справі № 755/18006/15-ц.

Таким чином, оскільки страховиком потерпілого ОСОБА_2 є ПрАТ «СК «АРКС», а страховиком завдавача шкоди ОСОБА_1 - ПрАТ «СК «Галицьке», то ПрАТ «СК «АРКС», яке виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 3 943,16 грн., що не перевищує ліміту відповідальності страховика винуватця ДТП, має право звернутися із позовом не до завдавача шкоди, а до ПрАТ «СК «Галицьке», у якого ОСОБА_1 застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі правильно застосованих норм матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки ПрАТ «СК «АРКС» не звертався до суду з позовом до ПрАТ «СК «Галицька» як страховика відповідача, то пред`явлений до ОСОБА_1 позов, є передчасним.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі позивача, були предметом судового дослідження й оцінки судом першої інстанції, який перевірив їх та обґрунтовано відхилив, а тому судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи скаржника.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції дана вірна оцінка наданим сторонами доказам, що були предметом дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції. Суд повно і об`єктивно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку. Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 389 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: