Справа №: 398/2310/19
провадження №: 2/398/54/21
РІШЕННЯ

Іменем України

"06" червня 2021 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В. з участю секретаря судового засідання Борозни Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Дьорко Андрій Мирославович, до ОСОБА_2 , представник адвокат Боровський Валерій Антонович, про усунення від права спадкування за законом,

встановив:

Позивач звернулась до суду із заявою про усунення особи від права на спадкування за законом, у якому просить усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті чоловіка позивача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцями за законом якого є вона та його син, відповідач по справі. Вона проживала зі своїм цивільним чоловіком більше 6 років. ОСОБА_3 часто хворів, останні роки не міг повністю себе обслуговувати, потребував постійної допомоги. В 2014 та 2015 р. її чоловік переніс два інфаркти і в 2016 році за станом здоров`я отримав 3 групу інвалідності. Доглядом, забезпеченням його ліками, продуктами та побутовим обслуговуванням займалась лише вона. Про такий стан батька відповідачу було відомо, проте він не приїжджав і не мав наміру надавати допомогу (матеріальну чи будь-яку іншу). Вона неодноразово просила відповідача врахувати стан здоров`я батька та відновити колишні стосунки, зважаючи на те, що разом із ним було б легше доглянути, але зазначені спроби позитивного результату не дали. Враховуючи тривале ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, вона була вимушена самостійно постійно витрачати грошові кошти на ліки та лікування в м. Олександрія та м. Кропивницький. ОСОБА_3 був людиною у віці, протягом останнього часу перед смертю хворів, потребував сторонньої допомоги та піклування, а його доглядом, утриманням та піклуванням відповідач по даній справі не займався і не бажав цього, хоча мав таку можливість.

01.10.2019 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що з позовними вимогами категорично не погоджується. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Враховуючи те, що в матеріалах позовної заяви не містяться жодних доказів, які б свідчили про вище наведені факти, позовна заява не може бути задоволена.

Позивач та її позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримали позов із зазначених у ньому підстав.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечував проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №307.

ОСОБА_3 відповідно до копій довідок до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 182205 від 13.10.2016 року та № 12ААА № 615438 від 23.10.2017 року мав третю групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням.

Померлий ОСОБА_3 хворів та перебував на індивідуальній програмі реабілітації хворого, що підтверджується копіями відповідних довідко №1003 від 13.10.2016 року, №1006 від 23.10.2017 року, №922 від 24.12.2018 року. У цій програмі зазначено про обмеження життєдіяльності визначено на рівні 1 ступеня, зокрема за видами обмеження до самообслуговування та до трудової діяльності.

Згідно копії довідки ПП «Мутаф Г.М.» ОСОБА_1 12.03.2019 року провела поховання ОСОБА_3 за свій рахунок.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , зазначила, що вона є тіткою позивача, відповідача декілька разів бачила, особисто з ним не знайома. Повідомила, що була знайома із ОСОБА_3 та була свідком його розмов на підвищених тонах по телефону зі своїм сином, вони ніколи не спілкувались за святковим столом, свідок вважає, що у них були погані стосунки, батько ніколи не запрошував сина на свята. Свідок вважає, що син не поважав батька ОСОБА_3 , не допомагав йому і тому не заслужив отримати спадщину. ОСОБА_3 мав третю групу інвалідності, крім пенсії він завжди мав інший дохід. Допомоги він не потребував, він сам себе обходив, мав достатній дохід і забезпечував свою сім`ю, сина про допомогу він ніколи не просив, у нього не було з ним зв`язку, як сина і батька.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_7 , зазначив, що він є батьком позивача, відповідача знає як сина колишнього зятя, двічі з ним зустрічався, стосунків з ним не підтримує. Свідок повідомив, що ОСОБА_8 підтримував з 2012 року стосунки із його донькою ОСОБА_1 , вони проживали однією сім`єю як чоловік і дружина, хоча офіційно шлюб не уклали. Свідок допомагав матеріально своїй доньці ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , яких вважав сім`єю, прибав для них пасіку, кожного місяця свідок давав їм 8 тисяч гривень. ОСОБА_3 отримував пенсію і також він заробляв підробітками і отримував дохід від пасіки. Він потребував медичної допомоги. Лише його власного доходу, без урахування тих 8 тисяч гривень, які давав щомісяця свідок, на думку свідка було недостатньо для отримання медичної допомоги. У ОСОБА_3 і ОСОБА_2 були погані стосунки, свідок одного разу чув їх суперечку по телефону. З почутих уривків фраз у свідка склалася враження, що ОСОБА_3 просив сина про допомогу, про яку саме він не знає, також з тону розмови свідок зробив висновок, що ОСОБА_2 відмовив батьку.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 08.10.2020 року, що залишена без змін постановою Верховного суду від 14.04.2021 року у справі №398/3202/19, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовної заяви про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та дружини.

До спірних правовідносин застосовуються такі норми права.

Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування (Постанова КЦС ВС від 23.12.2020 № 209/4512/14-ц (61-6041св20).

Згідно з роз`ясненнями, що викладені у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування; факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади); при цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи встановлені у справі обставини та зазначені норми права, суд дійшов висновку про те, що позивач не надала доказів того, що вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , а отже вона не довела, що вона є заінтересованою особою у цій справі, а отже вона не має права вимагати усунення від права на спадкування відповідача, який є сином та спадкоємцем ОСОБА_3 .

Крім цього, позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреби спадкодавця в допомозі саме від відповідача. Належними доказами не підтверджено, що спадкодавець мав потребу у постійному сторонньому догляді, у тому числі з боку відповідача, а сотанній відмовився її надавати. Ні надані суду письмові докази, ні показання свідків, зміст яких викладено вище, це не підтверджують. Зокрема свідок ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_3 мав третю групу інвалідності, крім пенсії він завжди мав інший дохід. Допомоги він не потребував, він сам себе обходив, мав достатній дохід і забезпечував свою сім`ю, сина про допомогу він ніколи не просив. Із показань свідка ОСОБА_7 вбачається, що йому не відомо про те чи просив ОСОБА_3 допомоги у сина ОСОБА_2 і якої саме. При цьому показання свідка ОСОБА_7 суперечать показанням свідка ОСОБА_6 у частині наявності у ОСОБА_3 потреби у допомозі.

Оскільки одночасне настання наведених вище обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності не підтверджено відповідними доказами, тому відповідач, як спадкоємець не може бути усунений від спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3 .

У зв`язку з цим в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Дьорко Андрій Мирославович, до ОСОБА_2 , представник адвокат Боровський Валерій Антонович, про усунення від права спадкування за законом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду Кіровоградської області у порядку, передбаченому ст. 355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України.

Повне судове рішення складено 10 червня 2021 року.

Суддя В.В. Орловський