Справа № 939/248/21
РІШЕННЯ

Іменем України

29 червня 2021 рокусмт Бородянка

Бородянський районний суд Київської області у складі головуючої судді Герасименко М.М., за участі секретаря Рассказової М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 31 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 89571 про звернення стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі - ТОВ «Таліон Плюс») заборгованості у розмірі 50810,80 грн. Вказаний виконавчий напис перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. (ВП № 64001701), та розпочато стягнення. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, оскільки заборгованість не є безспірною. Позивачем зазначено, що з відповідачем він ніколи не мав фінансових справ, про існування вказаного боргу йому нічого не відомо, ніяких повідомлень від ТОВ «Таліон Плюс» не отримував. Відповідно до п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, згідно якого для одержання виконавчого напису подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи наведене, позивач просив визнати виконавчий напис № 89571 від 31 жовтня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., таким, що не підлягає виконанню.

В порядку забезпечення позову позивач подав до суду заяву, якою просив вжити заходи забезпечення його позову, а саме, зупинити стягнення за спірним виконавчим написом.

Ухвалою суду від 29 січня 2021 року задоволено заяву про забезпечення позову, зупинено стягнення за спірним виконавчим написом.

Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та витребувано у приватного нотаріуса документи та матеріали, на підставі яких вчинявся виконавчий напис.

Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд.

У сьогоднішнє судове засідання позивач не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ТОВ «Таліон Плюс» в судове засідання не з`явився, відповідно до заяви просив у позові відмовити з підстав його необґрунтованості, розглянути справу без участі представників відповідача.

Треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином. Приватний нотаріус Горай О.С. надіслав на адресу суду належним чином завірені копії документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис, та надіслав пояснення, у яких повідомив, що ним за заявою стягувача скасовано нотаріальну дію, а саме оспорюваний виконавчий напис.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки треті особи не повідомили про причини своєї неявки, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, у суду наявні відомості про належне повідомлення про дату, час і місце цього засідання, то причини для відкладення розгляду справи, які зазначені в ч. 2 ст. 223 ЦПК України, відсутні.

Тому суд вважає, що справу можливо розглянути в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2020 року директор ТОВ «Таліон Плюс» - Патіюк В.В. звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі № 941810815 від 08 серпня 2019 року.

Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинений виконавчий напис № 89571 від 31 жовтня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованості за кредитним договором № 941810815 від 08 серпня 2019 року за період з 17 грудня 2019 року по 20 жовтня 2020 року в розмірі 50810,80 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 13741,25 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 22851,70 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями в розмірі 13017,85 грн., та 1200 грн. витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису.

На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. відкрито виконавче провадження № 64001701 щодо стягнення з позивача вищезазначеної суми.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема:

«п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів:

«Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17.

Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 31 жовтня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Договір № 941810815 від 08 серпня 2019 року, який було надано нотаріусу на підтвердження укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги є ТОВ «Таліон Плюс», та ОСОБА_1 кредитного договору, не було посвідчено нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

У додаткових поясненнях приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. зазначив, що ним за заявою стягувача скасовано нотаріальну дію, а саме оспорюваний виконавчий напис, проте суд не може взяти до уваги вказані доводи, оскільки скасування нотаріальної дії нотаріусом, який її вчинив, не передбачено нормами чинного законодавства України. Так, відповідно до статті 51 Закону України «Про нотаріат» та глави 15 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що у разі виявлення нотаріусом, що ним допущено помилку при вчиненні нотаріальної дії або що вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, нотаріус зобов`язаний повідомити про це сторони (осіб), стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства. Тоді як, відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Отже, скасування нотаріальної дії нотаріусом, який таку нотаріальну дію і вчиняв, не передбачено нормами чинного законодавства України. Крім того слід зазначити, що нотаріусом не надано до пояснень належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних доводів. До письмових пояснень додано лише заяву стягувача та лист нотаріуса про скасування нотаріальної дії, проте підтверджень скасування самої нотаріальної дії не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Таліон Плюс» підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, вчинений 31 жовтня 2020 року та зареєстрований в реєстрі за № 89571, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованості у розмірі 50 810,80 грн. - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір у розмірі 1362 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області.

Повне рішення суду складено 30 червня 2021 року.

CуддяМ.Герасименко