СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. №759/6327/21

пр. №2/759/4045/21

23 червня 2021 року

Святошинський районний суд м.Києва у складі головуючого-судді Горбенко Н.О., за участі секретаря Савіцькій Л.Д., представника відповідача - адвоката Дикань П.О., розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

29.03.2021р. до Святошинського районного суду м.Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що шлюб між сторонами розірвано 23.03.2006р. від даного шлюбу сторони мають доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 24.07.2007р. на утримання дітей з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньок.

Після досягнення старшою дитиною повноліття - ОСОБА_3 , вищевказане рішення суду в частині стягнення аліментів на її утримання втратило чинність.

Позивач в позовній заяві зазначила, що донька проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач в свою чергу, життям доньки не цікавиться, матеріальної допомоги не надає.

ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу денної форми навчання фізико-математичного факультету Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського».

Крім того, позивач зазначила, що у зв`язку із тим, що її чоловік помер, вона самостійно утримує 6 дітей, в тому числі й повнолітню доньку - ОСОБА_3 .

Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, проте її не надає, а сплачує заборгованість по аліментам, що виникла відповідно до 04.03.2021р.

Окрім цього, ОСОБА_1 вказує на те, що ОСОБА_3 має захворювання, що потребує лікування, а отже, матеріальної допомоги.

Позивач вважає, що сплата аліментів у розмірі 300 грн. на місяць в повній мірі забезпечить належний рівень утримання доньки, яка продовжую навчання,але не пізніше, ніж досягнення нею 23 років.

Враховуючи вищевикладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання у розмірі 3000,00 грн. щомісячно і до досягнення донькою 23 років, стягнути з відповідача на її користь судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Ухвалою суду від 01.04.2021р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

06.05.2021р. представник відповідача - адвокат Дикань П.О. надав до суду відзив, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

13.05.2021р. позивач надала до суду відповідь на відзив та просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягали.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову зазначивши, що ОСОБА_3 є повнолітньою особою, а тому має цивільну правоздатність, тому має право самостійно звертатися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Окрім того, представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що позивач веде аморальний спосіб життя, вживає спиртні напої, нехтує батьківськими обов`язками, що знаходить своє підтвердження наявними доказами, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи та докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних обставин.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 23.03.2006р.

Від шлюбу сторони мають спільну доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08.12.2001р.

Встановлено, що станом на 19.07.2017р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 29.09.2017р.

Відповідно до Довідки №308 від 16.12.2020р., виданої Фізико-математичним факультетом «Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського» Національного технічного університету, ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу денної форми навчання та закінчує навчання 30.06.2023р.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 24.07.2007р. позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 01.06.2007р. і до повнолітня ОСОБА_3 .

Як вбачається із Довідки розрахунку заборгованості по аліментах від 04.03.2021р. у виконавчому провадженні з виконання рішення суду Святошинського районного суду м.Києва від 24.07.2007р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, відповідач станом на 01.03.2021р. має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 28 956,00 грн.

Відповідно до Довідки №236 від 28.12.2020р. ОСОБА_1 працює на посаді завідувача лабораторії бізнес-тренінгу в ДВНЗ «Київській коледж легкої промисловості» та має середній заробіток за 2020 рік у розмірі 19 657,36 грн.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З огляду на положення ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом ст. 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Отже, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року справа №346/103/17-ц.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що ОСОБА_3 , проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, суд критично оцінює доводи позивача про те, що донька проживає разом з позивачем, оскільки зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 так, як у відповідності до Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 станом на 19.07.2017р., а не на дату звернення до суду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача

За таких обставин, що позов не підлягає задоволенню, тому судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Понвий текст рішення складено 23.06.2021р.

Суддя Н.О.Горбенко