КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 203/1001/18 Головуючий у І інстанції Мазур Ю.Ю.
Провадження №22-ц/824/3864/21 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 травня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про визнання дій неправомірними, визнання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів дійсним, стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, -

УСТАНОВИВ:

у березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником автомобіля «HONDA CROSSTOUR», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

31.10.2013 року між позивачем та відповідачем Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» (далі - ПрАТ «УТСК») було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі страхового полісу АС № 8563686.

03 жовтня 2014 року на перехресті рівнозначних доріг вул. Горького та вул. Вокзальна в м. Дніпропетровську сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «HONDA CROSSTOUR», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 під її керуванням та «OPEL OMEGA» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськ від 12.11.2014 року позивача ОСОБА_1 визнано винною у спричиненні вказаної ДТП.

На місці ДТП позивачка телефоном повідомила відповідача ПрАТ «УТСК» про подію, після чого на місце прибув представник страхової компанії, зафіксував пригоду та надав контакти компанії потерпілому ОСОБА_3 ,

Як відомо позивачці, ОСОБА_3 подав до ПрАТ «УТСК» заяву про виплату страхового відшкодування, проте його вимоги було проігноровано, після чого ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заподіяних збитків (справа №203/2292/15-ц)

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2016 року у справі №203/2292/15-ц ПрАТ «УТСК» було залучено до участі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2016 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 було задоволено у повному обсязі, стягнуто з останньої на користь ОСОБА_3 збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 03.10.2014 року, у розмірі 61 753,52 грн. та судовий збір.

Позивач вказувала, що зазначене судове рішення було нею виконано.

Позивач також зазначала, що у справі № 203/2292/15-ц, Вищий спеціалізований суд України у своїй ухвалі від 20.04.2017 року, відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_1 зазначив: «суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, а також акт виконаних робіт № від 23 березня 2015 року, відповідно до якого вартість ремонту автомобіля «Опель Омега», д.н.з. НОМЕР_3 , склала 61 753 грн 52 коп., та виходили з того, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ««Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала відповідачка, під час ДТП застрахована не була, що підтверджується й відповіддю МТСБУ від 22 січня 2016 року №7/2-28/1817».

Дійсно, з листа МТСБУ від 22.01.2016 року №7/2-28/1817, за Полісом серії АС №8563686 ПрАТ «УТСК» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних странспортних засобів по відношенню до транспортного засобу «HONDA CR-V» д.н.з. НОМЕР_4 , що був дійсним станом на 03.10.2014 року.

Крім того, згідно листа МТСБУ від 19 квітня 2016 року за результатами запиту до Єдиної централізованої бази даних МТСБУ, яка формується на підставі відомостей, отриманих від страховиків - членів МТСБУ, отримано наступну інформацію, що станом на 19.04.2016 року а саме поліс серія АС № 8563686, страхова компанія ПрАТ «УТСК», діючий член МТСБУ, страхувальник ОСОБА_1 , забезпечений транспортний засіб - автомобіль марки «HONDACR-V» д.н.з. НОМЕР_4 , VIN-код НОМЕР_5 , дата початку полісу 01 листопада 2013 року, дата закінчення полісу 31 жовтня 2014 року.

При цьому позивач звертає увагу, що вона не мала і не має у володінні чи користуванні транспортний засіб - автомобіль марки «HONDA CR-V», д.н.з. НОМЕР_4 , більше того згідно актуальних на момент подання цього позову даних Централізованої бази даних МТСБУ станом на 03 листопада 2014 року був діючий страховий поліс АС № 7394880, укладений з страховою компанією ТДВ «СК «Київ РЕ», за яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Peugeot 107», державний номерний знак НОМЕР_4 .

Таким чином, станом на 03 жовтня 2014 року у Централізованій базі даних МТСБУ існували суперечливі відомості щодо забезпеченого транспортного засобу, а саме, за одним і тим самим державним номерним знаком НОМЕР_4 значились два абсолютно різних транспортних засоби та різні страхові поліси.

Враховуючи вище викладене, позивач ОСОБА_1 просила визнати дійсним Поліс серії АС № 8563686 від 13 жовтня 2013 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений між приватним акціонерним товариством «Українська транспортна компанія» та ОСОБА_1 , стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 49 000,00 грн. на користь позивача, стягнути з відповідача завдану моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн., стягнути з відповідача суму судового збору в розмірі 1409,60 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про визнання дій неправомірними, визнання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів дійсним, стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди передано на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про визнання дій неправомірними, визнання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів дійсним, стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди передано на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Пипа А.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що не погоджується із узагальненими висновками суду першої інстанції про те, що транспортний засіб позивача на момент дорожньо-транспортної пригоди не був застрахований в ПрАТ «УТСК» і це є фактом. Встановленим судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що під час судового розгляду цивільної справи № 203/2292/15-ц не досліджувались обставини дійсності договору, оскільки це питання не було предметом позову.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не врахував характеру спірних правовідносин, не звернув уваги на те, обставини укладення договору страхування цивільно-пправової відповідальності за Полісом АС № 8563686 в судовому порядку встановлені не були

Апелянт вказує, що саме відповідач надав недостовірні відомості до централізованої бази даних МТСБУ щодо забезпеченого транспортного засобу за страховим полісом АС № 8563686 від 31 жовтня 2013 року, укладеним з ОСОБА_1 , що призвело до безпідставного ухилення відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим права та законні інтереси позивача, як страхувальника за договором, є порушеними.

Позивач не може відповідати за правильність та зміст інформації, поданої страховиком до централізованої бази даних МТСБУ, та в свою чергу допущення страховиком помилок при поданні відомостей до централізованої бази даних МТСБУ, що не може бути підставою для відмови отримання відшкодування за договором (полісом) страхування.

26 лютого 2021 року на адресу Київського апеляційного суду від представника ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» - Степушенко П.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2020 року залишити без змін. Вважає вимоги апеляційної скарги безпідставними з огляду на те, що за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС № 8563686 була застрахована відповідальність водія транспортного засобу «HONDA CR-V», д.н.з. НОМЕР_4 VIN НОМЕР_5 , а за параметрами державного номеру автомобіля НОМЕР_1 даних не знайдено. Таким чином, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «HONDA CROSSTOUR», д.н.з. НОМЕР_1 , який брав участь у вказаній ДТП, в ПрАТ «УТСК» застрахована не була, що і було встановлено судовими рішеннями в іншій цивільній справі, а тому, у відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Пипа А.О. в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала та просила суд задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача ПрАТ «УТСК» - Степушенко П.М. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України свого представника для участі у судовому засіданні не направили, надіславши на адресу апеляційного суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справи за відсутності представника третьої особи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника позивача в підтримку апеляційної скарги, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода від 03 жовтня 2014 року, що сталась з вини водія транспортного засобу - автомобіля марки «Honda Crosstour» державний номерний знак НОМЕР_1 , не підпадає під визначення страхового випадку передбаченого ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки вказаний транспортний засіб на момент цієї дорожньо-транспортної пригоди не був застрахований в ПрАТ «УТСК», що є встановленим фактом судовими рішеннями, які набрали законної сили, тому відсутні підстави для визнання Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС №8563686 - дійсним та відсутні законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 03 жовтня 2014 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Honda Crosstour» державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті рівнозначних доріг вул. Горького та вул. Вокзальна у м. Дніпропетровську не надала дороги транспортному засобу - автомобілю марки «Опель Омега» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався справа, чим порушила вимоги п.16.12 ПДР України. Під час дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження, завдано матеріальні збитки.

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2014 року, ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 425 грн. (а.с. 14)

Постанова не оскаржувалась та 24 листопада 2015 року набрала законної сили.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2016 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року у справі № 203/2292/15-ц, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 збитки, задані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 03 жовтня 2014 року, у розмірі 61753,52 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 617,54 грн. (а.с. 15-16)

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія т/з «Honda Crosstour» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала відповідач під час ДТП, застрахована не була. (а.с. 17-18)

Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року залишено без змін.

При цьому, суд касаційної інстанції виходив із наступного: «Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, а також акт виконаних робіт № від 23 березня 2015 року, відповідно до якого вартість ремонту автомобіля «Опель Омега», д.н.з. НОМЕР_3 , склала 61 753 грн. 52 коп., та виходили з того, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ««Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала відповідачка, під час ДТП застрахована не була, що підтверджується й відповіддю МТСБУ від 22 січня 2016 року №7/2-28/1817».

Таким чином, обставини щодо страхування ОСОБА_1 цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «Honda Crosstour» державний номерний знак НОМЕР_1 були предметом дослідження у цивільній справі №203/2292/15-ц, судами надано їм відповідну правову оцінку в рішеннях, які набрали законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доводи апеляційної скарги про ненадання судом першої інстанції відповідної правової оцінки суперечливим даним, поданим МТСБУ, щодо страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС №8563686 не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частинами першою і другою статті 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до статті 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Порядок укладення і початок дії договору страхування визначено у статті 18 Закону України "Про страхування", відповідно до якої для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Істотними умовами договору страхування відповідно до ст. 982 ЦК є:

1) предмет договору;

2) страховий випадок;

3) розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума);

4) розмір страхового платежу і строки його сплати;

5) строк договору;

6) інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

До умов, визначених актами цивільного законодавства, можна віднести умови, які мають бути визначені у договорі відповідно до ст. 16 Закону № 85/96-ВР. Зокрема, такими можуть бути індивідуальні ознаки транспортних засобів, які становлять масу застрахованого майна, та територія страхового покриття.

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них згідно з пунктом 9 частини першої вказаної статті належить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Відповідно до положень п. 1.7 Закону№ 1961-IV, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно положень ст. 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Положеннями ст. 55.1 Закону № 1961-IV, передбачено, що з метою організації обміну інформацією про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та контролю за його здійсненням створюється єдина централізована база даних, яка містить відомості про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників.

Також, у п. 3.2. Положення про Єдину ЦБД МТСБУ зазначено, 2.1. Страховики - члени МТСБУ в обов`язковому порядку здійснюють збір та постачання до бази даних МТСБУ такої інформації за формою, встановленою додатком 1 до цього Положення. Крім того, у п. 3.2. Положення про Єдину ЦБД МТСБУ зазначено, що Інформація, яка надається постачальниками інформації до бази даних МТСБУ, повинна бути достовірною, без помилок та перекручень і забезпечувати однозначне тлумачення її користувачами, а також можливість однозначної ідентифікації необхідних відомостей.

Саме на страховика покладений обов`язок по формуванню бази даних, внесення до неї інформації та несе відповідальність за це.

Як видно з матеріалів справи, за інформацією з ЦБД МТСБУ, за наданим відповідачкою полісом, застрахована відповідальність водія т/з «HONDA CR-V» днз. НОМЕР_4 , VIN -НОМЕР_5 , а за параметрами номер автомобіля НОМЕР_1 , даних не знайдено.

Так, як вбачається з листа МТСБУ від 22.01.2016 року №7/2-28/1817, при здійсненні пошуку за державним реєстраційним номером транспортного засобу НОМЕР_1 отримано інформацію про відсутність в ЦБД станом на 03.10.2014 року договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених по відношенню до даного автомобіля. (а.с. 22)

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 , щодо визнання дійсним Договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за Полісом АС №8563686 є необґрунтованими та не доведені належними доказами. Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася з вини водія транспортного засобу - автомобіля марки «Honda Crosstour» державний номерний знак НОМЕР_1 , не є страховим випадком в силу Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки вказаний транспортний засіб на момент дорожньо-транспортної пригоди не був застрахований в ПрАТ «УТСК», що є встановленим фактом судових рішень, які набрали законної сили.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог немає та представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не надано.

Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення даного позову, оскільки при розгляді даного спору не встановлено наявності фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів дійсним та відповідно обов`язку відповідача на відшкодування шкоди, завданої позивачем.

Отже, вирішуючи спір, суд правильно застосував вказані норми матеріального та процесуального права, встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, ґрунтуються на невірному тлумаченні норм матеріального права та зводяться до переоцінки доказів та незгоди представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 із даним рішенням.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції.

Враховуючи відсутність законних підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання договору дійсним, стягнення збитків, суд першої інстанції також обґрунтовано відмовив в задоволенні вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди, як таких, що є похідними від первісних позовних вимог.

Так, згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача.

Заявляючи вимогу про стягнення моральної шкоди, представник позивача відповідно до ст. 81 ЦПК України жодного доказу, який би підтвердив неправомірність дій відповідача, факт завдання шкоди та наявність причинно-наслідкового зв`язку, не надала.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову відповідають фактичним обставинам справи, доводами апеляційної скарги не спростовуються,, що у відповідності до вимог статті 375 ЦПК України є підставою до залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 травня 2021 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Н.В. Ігнатченко