Справа № 226/1606/21

Справа 226/1606/21
Провадження № 2/226/554/2021
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2021 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Коваленко Т.О.,

за участю секретаря Ковальової І.О.,

учасники судового провадження:

позивач ОСОБА_1 (не з`явився),

відповідач (представник не з`явився),

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 28 жовтня 2019 року по 09 лютого 2021 року він працював у відокремленому підрозділі «Шахта 1-3 Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» у якості гірника підземного та гірника очисного забою. 09.02.2021 року його було звільнено за ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням, згідно наказу № 18/к від 09.02.2021 року. При звільненні відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок, а остаточно виплатив належні суми лише 29 квітня 2021 року. Посилаючись на норми ст. 117 КЗпП України позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за затримку виплати розрахункових сум при звільнені за період з наступного дня після звільнення з 10.02.2021 по день остаточного розрахунку 29.04.2021 у розмірі 78946,56 гривень.

Ухвалою судді від 02.06.2021 у справі відкрито провадження та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що з позовними вимогами згоден частково, у зв`язки з тим, що повний розрахунок з позивачем з виплати заробітної плати здійснений 23.04.2021 і 29.04.2021.2019 року. Позивач у день звільнення не працював, а перебував у відпустці без збереження заробітної плати. За розрахунком на підприємство позивач звернувся лише 19 лютого 2021 року, у зв`язку з чим за період з 10.02.2021 по 19.02.2021 середній заробіток за затримку розрахунку стягненню не підлягає. У зв`язку з важким матеріальним становищем на підприємстві, просили суд застосувати до вимог позивача за період з 20.02.2021 по 29.04.2021 принцип пропорційності та співмірності між заявленими вимогами та фактичною сумою боргу перед позивачем. Під час ухвалення рішення визначити суми, що підлягають стягненню, з відрахуванням податків та всіх обов`язкових платежів.

Позивач до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності.

Суд, врахувавши позиції сторін у справі, надані суду документи, вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за матеріалами, наданими сторонами на підтвердження своїх доводів та заперечень.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 28.10.2019 року по 09.02.2021 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працюючи: з 28.10.2019 по 11.12.2019 гірником підземним 3 розряду, з 11.12.2019 року по 11.02.2020 учнем гірника очисного забою підземним з повним робочим днем у шахті на період виробничої практики, з 11.02.2020 року по 09.02.2021 гірником очисного забою підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті. 09.02.2021 був звільнений за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України (а.с.4-9).

Згідно довідок ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати № 100 від 08.02.1995 складає 1409,75 гривень. На час звільнення 09.02.2021 ОСОБА_1 з підприємства до сплати нарахована всього сума у 29635,25 гривень. Вказана сума сплачена: 23.04.2021 у розмірі 4993,64 гривні, 29.04.2021 у розмірі 16812,63 гривень (а.с.10,25).

За відомостями з наказу № 3 від 01.02.2021 та табелю обліку використання робочого часу по дільниці № 7 ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» за лютий місяць 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 9 лютого 2021 року не працював, перебував у відпустці без збереження заробітної плати (а.с. 26,29).

За змістом положень статей 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

За змістом вимог Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата працівника - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки).

Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

При звільненні працівника, на підставі положень статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, здійснюється в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені законодавством підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за несвоєчасну виплату відповідачем розрахункових сум з часу звернення позивача з вимогою 16.02.2021 про виплату належних сум з підприємства відповідача до дня повного розрахунку включно 29.04.2021 (а.с.12-13).

Діюче трудове законодавство передбачає безальтернативний обов`язок виплати належних працівникові сум при його звільненні, це законодавство встановлює і пов`язує юридичну відповідальність за порушення даних вимог законодавства, з юридичною особою того підприємства, установи, організації, на якому працювала особа до звільнення.

Середньоденний заробіток позивача, за розрахунком відповідача, заперечень проти якого позивач не висловлював, становить 1409,75 гривень. Кількість робочих днів з дати звернення позивача 16 лютого 2021 року до повного розрахунку 29 квітня 2021 року (за наданими даними відповідача на арк.спр.29) становить 52 дні, у тому числі у лютому 2021 року 9 днів; у березні 2021 року 22 дні; у квітні 2021 року 21 день. Сума середнього заробітку складає 73307 гривень з розрахунку: (52дн.х1409,75грн).

Згідно з висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 27.04.2016 у справі № 6-113цс16, суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до ст.117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 711/4010/13-ц.

Беручи до уваги розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, період затримки виплати такої заборгованості, карантин, запроваджений Кабінетом Міністрів України на всій території України у зв`язку із захворюванням на COVID -19, який безумовно впливає на фінансовий стан підприємства, суд вважає справедливим обмежити розмір відповідальності відповідача за несвоєчасну виплату заробітної плати позивачу розміром суми заборгованості, яка підлягала позивачеві до сплати при звільненні із коефіцієнтом 1.5. Суд вважає необхідним стягнути на користь позивача з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 44452,87 грн з розрахунку: 29635,25грн х 1,5.

Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо клопотання відповідача про зазначення у судовому рішенні вказівки, що присудженні до стягнення суми з урахуванням утримання з них обов`язкових податків і зборів, суд наголошує, що предметом спору у цій справі є питання про наявність/відсутність підстав для стягнення середньої заробітної плати працівникові у зв`язку із порушенням строків виплати роботодавцем належних такому працівникові сум при звільненні та визначення його розміру, а не спір щодо розміру нарахованих/утриманих із присудженої судом суми відшкодування обов`язкових платежів.

На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача понесені ним судові витрати.

Відповідно до ст.43 Конституції України, ст.ст.47, 94, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст.21, 24 Закону України «Про оплату праці», керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до Державного підприємства «Селидіввугілля», місцезнаходження: 85400, м. Селидове Донецької області, вул.К.Маркса, 41, , про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 44452,87 гривень, понесені судові витрати в сумі 908 гривень, а всього 45360 (сорок п`ять тисяч триста шістдесят) гривень 87 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.О. Коваленко