Справа № 653/4205/19
Провадження № 2/653/23/21
Генічеський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Берлімової Ю.Г.,
за участю секретаря Волвенко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Позов мотивує тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є членами сім`ї ОСОБА_2 , яка є колишнім власником цього будинку, що був відчужений 09 жовтня 2019 року.
Незважаючи на це, фактично звільнивши житло та виїхавши до іншого місця проживання, відповідачі дії зі зняття з реєстраційного обліку місця проживання не вчинили, що створює для позивача перешкоди у вільному користуванні майном, змушує нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг.
Вказує, що оскільки ОСОБА_2 втратила право власності на будинок шляхом його відчуження, то члени її сім`ї втратили підстави користування житлом, у зв`язку із цим просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить суд задовольнити позов та не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 були належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи через оголошення на веб-сайті «Судова влада України», до судового засідання не з`явились, від них не надійшло повідомлення про причину неявки та відзиви, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив наступні факти та відповідні наступні факти та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 09 жовтня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Карпенком О.Г.
Зі змісту вищевказаного договору купівлі-продажу вбачається, що ОСОБА_2 являлась колишнім власником будинку, який відчужила.
Це також підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованих станом на день розгляду справи. Номер запису про право власності позивача - НОМЕР_1 .
Факт реєстрації відповідачів у будинку, належному позивачу підтверджується інформацією, наданою Стрілківською сільською радою на запит суду, за якою відповідачі зареєстровані в будинку, але не мешкають в ньому.
Вказане також підтверджується актом обстеження житлового будинку, складеного 15 листопада 2019 року.
Також в судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_6 , яка підтвердила фактичні обставини справи та пояснила, що являється дружиною позивача та що колишній власник будинку ОСОБА_2 після того як продала будинок та виїхала з нього не знялась з місця реєстрації, як й члени її сім`ї.
Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюють питання власності, питання набуття і втрати права на користування житловим приміщенням.
За приписами ч. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.
Отже, судом встановлено, що після відчуження квартири колишнім власником дії зі зняття з реєстраційного обліку свого місця проживання та членів своєї сім`ї вчиненні не були, що порушує права власника.
Виходячи з наведених правових норм, якщо права власника порушені, він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що в розрізі даного спору позивач правомірно вимагає усунення порушень його прав, в даному випадку шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, оскільки, як підтверджують наявні матеріали справи, відповідачі з моменту відчуження нерухомості з 09 жовтня 2019 року з реєстраційного обліку не знялись, між сторонами не існують договірні відносини з приводу користування житлом,тому визначений позивачем спосіб захисту порушених прав не суперечить вимогам чинного законодавства.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування спірним житловим будинком.
Керуючись ст. 150 Житлового кодексу України, ст.ст. 258-259, 263-265, 273,280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, форма і зміст якої, повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 25 травня 2021 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова