г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
У Х В А Л А

14 червня 2021 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Князєва Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особах: Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу, Дніпровського апеляційного суду, Президента України, Омбудсмена України, Генерального прокурора України про визнання дій Держави Україна протиправними, такими, що не відповідають вимогам ст. 6 Європейської Конвенції, визнання дій обмеженням права доступу до правосуддя, стягнення матеріальних та моральних збитків, відшкодування моральної шкоди, звернення до Верховного Суду України стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо невиконання Державою Україна взятого на себе зобов`язання при приєднанні до Європейської Конвенції з прав людини,

В С Т А Н О В И В:

У провадження Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за визначеною Дніпровським апеляційним судом підсудністю надійшла вищезазначена позовна заява.

Підставою звернення з позовом позивач зазначає те, що Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області і Дніпровський апеляційний суд майже рік не може розпочати розгляд справи і притягнути до відповідальності ТОВ «Хюндай Мотор Україна». Позивач не може користуватися своєю власністю - автомобілем, оскільки він має недоліки.

Таким чином, Держава Україна здійснила дисциплінарні проступки: перешкоджання реалізації прав позивача, допущення поведінки, що порочить звання судді і підриває авторитет правосуддя; умисне порушення суддею прав людини та свобод.

Держава Україна майже рік розгляду справи № 216/6719/19 свідомо робить спроби зламати волю позивача і його намагання до перемоги правосуддя.

Оскільки Держава Україна не спроможна у розумні терміни розглянути позовні заяви позивач вимагає: вчинити розгляд справи у 3-місячний термін, не чинити перепони позивачу у доступі до правосуддя (не вимагати сплати судового збору, не зважати на недоліки позовної заяви, що не є принциповими), застосовувати норми цивільного процессуального законодавства, визнати дії держава Україна у справі № 216/6719/19 протиправними, такими, що не відповідають вимогам ст.6 Європейської Конвенції - нерозумними термінами розгляду справи, непублічними розглядами апеляційних скарг, неправомірними відмовами у відводах судді, визнати дії України обмеженням права доступу до правосуддя, стягнути матеріальні збитки в сумі 625996 грн, моральні збитки в сумі 1360224 грн, моральну шкоду 23615 грн , звернутися до Верховного Суду України стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо не виконання Державою Україна взятого на себе зобов`язання при приєднанні до Європейської Конвенції з прав людини - запровадити в Україні засоби правового захисту для запобігання порушенню прав, які захищає Конвенція, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України.

Із змісту позовної заяви вбачається, що виникнення спору обумовлено фактом тривалого розгляду суддею Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області справи №216/6719/19 та непублічного розгляду апеляційної скарги Дніпровським апеляційним судом.

Предметом розгляду позовних вимог мають стати процесуальні рішення суддів. Разом з тим, законодавець передбачив процесуальний спосіб вирішення зазначених питань - в межах цивільної справи, що розглядається Центрально-Міським районним суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, з дотриманням вимог ЦПК України, який надає стороні у справі певний перелік прав та обов`язків.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц:

60. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом (частини перша та третя статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 30 вересня 2016 року; аналогічні приписи закріплені у частині першій і третій статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній з 30 вересня 2016 року).

61. Закони України не передбачають можливість розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду чи про зобов`язання іншого суду до вчинення процесуальних дій, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення. Вирішення у суді спору за такими позовними вимогами буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом.

62. Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій.

63. Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

64. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

65. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

66. Приписи «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини другої статті 122 ЦПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року; пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), «заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 109 КАС України у редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття провадження), «позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 170 КАС України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами відповідно цивільного чи адміністративного судочинства, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

67. Позовні вимоги про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справидій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), а також вимоги про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій не можуть розглядатися за правилами будь-якого судочинства.

Крім того, згідно зі ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

В позові не наведено аргументів на підтвердження наявності кримінально-процесуальних правовідносин, які могли б бути підставою для стягнення шкоди в межах зазначеного нормативного акту.

Відповідно до ч.5 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу кримінального правопорушення за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відомостей про наявність обвинувального вироку суду, яким було б встановлено склад кримінального правопорушення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, позивачем не зазначено.

У справі №216/6719/19, що перебуває у провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області наразі остаточне рішення по суті спору не ухвалено.

Таким чином, при вирішенні питання про відкриття провадження слід враховувати відсутність визначених статтею 1176 ЦК України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» формальних підстав для відшкодування позивачеві шкоди державою Україна.

Отже відкриття провадження за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особах: Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу, Дніпровського апеляційного суду, Президента України, Омбудсмена України, Генерального прокурора України про визнання дій Держави Україна протиправними, такими, що не відповідають вимогам ст. 6 Європейської Конвенції, визнання дій обмеженням права доступу до правосуддя, стягнення матеріальних та моральних збитків, відшкодування моральної шкоди, звернення до Верховного Суду України стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо невиконання Державою Україна взятого на себе зобов`язання при приєднанні до Європейської Конвенції з прав людини (з огляду на викладене) може мати ознаки втручання в здійснення правосуддя, порушення передбаченого ст. 126 Конституції України та ст.ст. 6, 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» принципу незалежності суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У той же час поняття «спір, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а також спорів, що взагалі не підлягають судовому розгляду.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особах: Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу, Дніпровського апеляційного суду, Президента України, Омбудсмена України, Генерального прокурора України про визнання дій Держави Україна протиправними, такими, що не відповідають вимогам ст. 6 Європейської Конвенції, визнання дій обмеженням права доступу до правосуддя, стягнення матеріальних та моральних збитків, відшкодування моральної шкоди, звернення до Верховного Суду України стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо невиконання Державою Україна взятого на себе зобов`язання при приєднанні до Європейської Конвенції з прав людини.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішеннядо Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Н. В. Князєва