Справа № 664/808/20
Провадження № 2/664/111/21
24 травня 2021 року Цюрупинський районний суд
Херсонської областi
в складі: судді Бойко В.П.,
секретар судових засідань Степанова С.К.,
за участі представника позивачів ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Олешки Херсонської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Моторне (транспортне) страхове бюро України та ОСОБА_4 , 3 особа на стороні позивача КС Бебко-Фінанс, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,-
Процесуальні дії, вчинені по справі:
Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. 31.02.2020 року провадження було відкрито. Від 3 особи КС ОСОБА_5 -Фінанс 27.04.2020 року отримано заяву про розгляд справи за їх відсутності. Від МТСБУ отримано відзив від 28.04.2020 року та прохання проводити розгляд справи за їх відсутності. 10.09.2020 року ухвалою суду справу було призначено до судового розгляду. 01.11.2020 отримано відповідь на відзив від ОСОБА_3 27.01.2021 року отримано заперечення на відзив від МТСБУ. ОСОБА_4 в жодне судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом публікації оголошення на веб-сайті суду, шляхом надсилання смс-повісток та направленням судових повісток.
Позиція учасників справи:
Представник позивачів в судовому засідання позов підтримала у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_7 в судові засіданні не з`являвся.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини, встановлені судом:
Норми права, застосовані судом:
Відповідно до ст.82 ЦПК України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до пп.2 п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки" договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов`язків останнього. При розгляді таких справ суди повинні враховувати положення статей 636, 985 ЦК, статтю 3 Закону України "Про страхування" і у разі якщо буде встановлено, що вигодонабувач відмовився від пред`явлення позову до страховика або сума страхової виплати більша, ніж має отримати вигодонабувач, страхувальник/потерпілий не позбавлений права на пред`явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах.
Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, згідно з вимогами ч.3 ст.386 ЦК України має власник.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 4 від 01.03.2013р. "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної чи юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Згідно з ч.2 ст.1187 та п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст.1192 ЦК України Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" та ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України № 1961-IV) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
У Законі №1961-IV детально регламентовано дії водія транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.
Згідно п.36.1. ст. 36 Закону України №1961-IV МТСБУ приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до п.36.2. ст.36 Закону України №1961-IV МТСБУ не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або про відмову у її здійсненні. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення МТСБУ зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
В силу вимог п.1 ст.30 Закону України № 1961-IV, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом, звітом чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.2 цієї статті, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди..
За роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.24 постанови від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою і цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таку правову позицію сформовано постановою Верховного Суду України від 10.02.2016 р.
Згідно ст. 23 Закону України № 1961-IV, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Відповідно до п.24.1. ст.24 Закону України № 1961-IV, страховиком у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з діагностикою, лікуванням, та придбанням лікарських засобів.
Згідно ст.26-1 Закону України № 1961-IV Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. За положеннями ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові, речові і електронні докази та висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Висновки суду:
Суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_2 100000,00 гривень обгрунтована, оскільки факт спричинення шкоди доведений належними та допустими доказами. При цьому, позивачами доведено факт направлення всіх належних документів, що підтверджено описом вкладення до поштових відправлень. З причин відсутності договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності з боку ОСОБА_4 , право вимоги до МТСБУ обгрунтоване в межах ліміту відповідальності.
Вимога про стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_3 785,39 грн.(з них відшкодування за шкоду спричинену здоров`ю в сумі 747,99 грн. та моральну шкоду у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю в сумі 37,40 грн.) не підлягає задоволенню, оскільки з наданих квитанцій та чеків неможливо встановити, що саме ці лікарські препарати були предметом професійного призначення з боку лікаря чи медичної установи для проведення лікування. Вимога про стягнення моральної шкоди не входить до переліку підстав для цього, передбачених передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 Закону України № 1961-IV.
Вимога про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 147 787,79 грн. (з них: різниця між фактичним розміром шкоди і страховою сумою, належною до виплати з боку МТСБУ - 146 174,79 грн., витрати на послуги експерта - 1 113,00 грн., витрати на послуги автонавантажувача - 500,00 грн.) повністю обгрунтована та доведена документально.
Вимога про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 внесків до медичного закладу на суму 1 070,00 грн. не може бути задоволена, оскільки дані внески носять добровільний характер, про що також зазначено на документах про їх сплату.
Витрати на правничу допомогу стягненню не підлягають, оскільки їх розмір нічим не підтверджений, належного розрахунку не надано. Договір про надання правової допомоги мість ціни на послуги, але обсяг надання таких послуг нічим не підтверджено. Фіксований розмір гонорару також містить розбіжності. В позові заявлена сума 5000 гривень, а в договорі про надання правової допомоги 7000 гривень. Інші складові витрат носять змінний характер та не підраховані позивачем чи представниками.
Витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідачів пропорційно задоволеним вимогам на користь ОСОБА_2 , який був платником судового збору при подачі позову.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. ст.ст. 12, 14-16, 22, 386, 526, 549, 550, 625, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд
Позовнi вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 майнову шкоду 147 787,79 гривень.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір по 1235,74 гривень з кожного.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя В.П.Бойко