СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/114/21
ун. № 759/1933/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А. при секретарі Волошин А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві скаргу Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" на дії та рішення старшого державного виконавця Голосіївського РВДВС у м.Києві Танащук О.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" про стягнення заборгованості заробітної плати, суми індексації заробітної плати, компенсації втрати частини доходу у звязку із його несвоєчасною виплатою, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник Українське державне підприємство по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення старшого державного виконавця Голосіївського РВДВС у м.Києві Танащук О.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" про стягнення заборгованості заробітної плати, суми індексації заробітної плати, компенсації втрати частини доходу у звязку із його несвоєчасною виплатою, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи.

Скаргу мотивовано тим, що старшим державним виконавцем Голосіївського РВДВС у м.Києві Танащук О.М. було неправомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64885428 від 19.03.2021 року, оскільки рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" про стягнення заборгованості заробітної плати, суми індексації заробітної плати, компенсації втрати частини доходу у звязку із його несвоєчасною виплатою, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи, не набрало законної сили. Зазначено у скарзі і те, що таке виконавче провадження відкрито не за місцем знаходження відповідача, тобто не за належним місцем виконання, у зв"язку з чим просить такі дії та рішення старшого державного виконавця Голосіївського РВДВС у м.Києві визнати неправомірним та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 64885428 від 19.03.2021 року.

У судове засідання сторони не з"явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином, представник скаржника письмово підтримав скаргу та просив її задовольнити з підстав у ній викладених.

Суд, дослідивши матеріали справи, мотиви скарги, докази, які мають значення у вирішенні заявленої скарги, дійшов наступного висновку.

Слід вказати і на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З огляду на вищезазначені обставини, та з урахуванням того, що суд вчиняв всі передбачені ЦПК України дії по належному повідомленню сторін, проте такі до суду так і не з"явилися, враховуючи тривалість розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності таких на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;3) боржника визнано банкрутом;4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;5) юридичну особу - боржника припинено;6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 до Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс"про стягнення заборгованості заробітної плати, суми індексації заробітної плати, компенсації втрати частини доходу у звязку із його несвоєчасною виплатою, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи задовольнити частково. Стягнуто з Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_1 ) 177886 грн. 93 коп. на погашення заборгованості по заробітній платі, 248 грн. 07 коп. компенсації втрати частини доходу у зв`язку з його несвоєчасною виплатою, 740 306 грн. 25 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи (нараховані станом на 12.11.2020 року), а всього стягнути 918441 (девятсот вісімнадцять тисяч чотириста сорок одну) грн. 25 коп. з утриманням платежів обов`язкових до сплати в бюджет. В задоволенні решти вимог позову відмовлено. Стягнуто з Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" () на користь держави 9184 (девять тисяч сто вісімдесят чотири) грн. 41 коп. судового збору.

19.02.2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою за отриманням виконавчого листа про виплату їй грошових коштів невиплачених при звільненні, який вона отримала 19.02.2021 року.

11.03.2021 року Українським державним підприємством по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" було подано апеляційну скаргу на рішення суду від 12 листопада 2020 року та заяву про поновлення строків на апеляційне оскарження.

19.03.2021 року на підставі відповідного виконавчого листа старшим державним виконавцем Голосіївського РВДВС у м.Києві Танащук О.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64885428.

Так, згідно вказаної постанови Голосіївського РВДВС у м.Києві документ вступив в закону силу 10.03.2021 року, що також відповідало напису зробленого судом на копії відповідного рішення суду . Крім того, строк на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року було поновлено Київським апеляційним судом лише 09.04.2021 року, тобто після відкриття виконавчого провадження № 64885428. Отже, постанова про відкриття виконавчого провадження № 64885428 винесена старшим державним виконавцем Голосіївського РВДВС у м.Києві Танащук О.М. 19.03.2021 року правомірно, в межах своєї компетенції та у відповідні строки.

З"ясовано і те, що постановою Київського апеляційного суду від 1 червня 2021 року апеляційну скаргу Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" залишено без задоволення. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року залишено без змін.

Питання, в межах розгляду такої апеляційної скарги, зупинення виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року, не вирішувалося.

Щодо скарги Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" в частині відкриття такого виконавчого провадження не за місцем знаходження відповідача, то із досліджених судом матеріалів вбачається, що таке було відкрито за адресою знаходження боржника, а саме АДРЕСА_1 , яка була зазначена судом у відповідному виконавчому документів та відповідно яка зазначалася самою стороною "Укрінтеравтосервіс" в своїх документах під час розгляду вказаного спору, зокрема довіреностях, заявах, відзивах,клопотанях, апеляційній скарзі, довідці про наявну заборгованість по заробітній платі позивача, доданому до вказаної скарги наказі від 19.03.2021 року за № 45 в якому зазначено, що для працівників "Укрінтеравтосервіс" встановлено з 22.03.2021 року по 09.04.2021 року дистанційну роботу, поза межами приміщення роботодавця за адресою: АДРЕСА_1 на період запровадження суворих карантинних обмежень у м.Києві, тощо, у зв"язку з чим відсутні правові підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 64885428 що була винесена старшим державним виконавцем Голосіївського РВДВС у м.Києві Танащук О.М. 19.03.2021 року.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої скарги, оскільки і інші доводи такої скарги не знайшли свого підтверждження під час розгляду такої в суді. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суд обгрунтовувати своє рішення, його не можна тлумачити, як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року).З огляду на вказане, суд навів всі необхідні та ключові мотиви вказаної ухвали. На підставі викладеного, керуючисьЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 433, 447, 450, 451 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Скаргу Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" на дії та рішення старшого державного виконавця Голосіївського РВДВС у м.Києві Танащук О.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс" про стягнення заборгованості заробітної плати, суми індексації заробітної плати, компенсації втрати частини доходу у звязку із його несвоєчасною виплатою, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи, залишити без задоволення. Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Повний текст ухвали виготовлено 12.07.2021 року.

Суддя Коваль О.А.