ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/618/21 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

сторін:

апелянтів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника апелянтів Янчака П.О.,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Кноля П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/17987/20 за апеляційною ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2021 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2021 року, ухвалені суддею Дзюбичем В.Л., у справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилалися на те, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 лютого 2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Згідно вказаного вироку, 28 серпня 2018 року близько 18 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Ауді A4», д.н.з. НОМЕР_1 (Республіка Польща), рухався лівою смугою транспортного потоку вул.Микулинецькою м.Тернополя в напрямку до вул.Князя Острозького, де всупереч вимог ПДР України під час руху не був достатньо уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, не обрав безпечної дистанції та швидкості, внаслідок чого створив своїми діями небезпеку для руху іншим учасникам дорожнього руху. Зокрема, в цей час лівою смугою транспортного потоку вул.Микулинецької в м.Тернополі до вул.Князя Острозького, в попутному із автомобілем марки «Ауді A4», д.н.з. НОМЕР_1 (Республіка Польща), зі швидкістю 35 км/год рухався технічно-справний автомобіль марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , із одним пасажиром в салоні. Внаслідок порушення ПДР України, обвинувачений ОСОБА_3 поставив себе в такі умови, що допустив зіткнення із автомобілем під керуванням ОСОБА_1 марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2 , який після даної ДТП передньою частиною автомобіля зіткнувся з правою задньою частиною автобуса марки «Сетра ВФ 8503 П», який розпочав рух на зелене світло світлофора після його повної зупинки на червоне світло. Внаслідок вказаної вище ДТП водій автомобіля марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 та пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_2 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Позивачі зазначили, що протиправними діями ОСОБА_3 їм була заподіяна істотна матеріальна та моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню. Зокрема, відповідно до висновку експерта № 2423/18 від 21 грудня 2018 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2 після ДТП станом на час проведення експертизи становить 100000.00 грн. До вартості матеріального збитку не включено витрати власника автомобіля, пов`язані з транспортуванням, зберіганням, оплатою за експертні дослідження, тощо. 13 серпня 2020 року потерпілими голові правління страхової компанії «Еталон» було подано заяви про погодження сум страхового відшкодування за витрати на лікування у зв`язку з ДТП. Зокрема, ОСОБА_1 погоджено 7000.00 грн., ОСОБА_2 6337.88 грн. За наслідком розгляду страховою компанією питання про відшкодування майнової шкоди, в межах ліміту суми цивільної відповідальності застрахованого транспортного засобу, 16 вересня 2020 року на користь потерпілих виплачено 33670.54 грн. 17 вересня 2020 року 44775.00 грн. 18 вересня 2020 року 15000.00 грн. Всього на суму 93445.54 грн. та компенсовано узгоджені витрати на лікування, що підтверджується випискою з банку. Так, від дійсної ринкової вартості транспортного засобу в розмірі 111000.00 грн. було вирахувано вартість транспортного засобу після ДТП в сумі 16060.26 грн., додано витрати на евакуацію та вирахувано франшизу в розмірі 2000.00 грн.

Позивачі вказали, що на даний час залишається не відшкодованими 3500.00 грн. витрат на проведення експертизи транспортного засобу, які підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордера. Також різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 6554.46 грн. (100000 грн. 93445.54 грн. = 6554.46 грн.). Окрім того, ОСОБА_1 оплачено вартість МРТ з метою встановлення стану колінного суглоба, пошкодженого внаслідок ДТП, вартістю 1350 грн., проведено медичний огляд в ТОВ «Ортоклініка» - 200 грн., після якого рекомендоване оперативне лікування (втручання), вартість якого складає 17700 грн., які позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача у його користь.

Окрім матеріальних втрат, позивачі вказали, що пережиті ними моральні страждання у грошовому виразі складають 150000 грн. кожному, що справедливо враховує характер діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичні і моральні страждання через втрату здоров`я, інші негативні наслідки та додаткові зусилля по налагодженню життя, а тому вказаний розмір відшкодування немайнової шкоди є справедливою сатисфакцією, відповідає усталеній судовій практиці в аналогічних справах та явно не призведе до збагачення позивачів.

У зв`язку з викладеним позивачі просили суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 29304.46 грн. в рахунок часткової компенсації майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рахунок компенсації моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, грошові кошти у розмірі по 150000 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 35000 грн. грошового відшкодування завданої моральної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 35000 грн. грошового відшкодування завданої моральної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 840.80 грн. судового збору.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1952.00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 2333.00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Янчак П.О. подав на них апеляційну скаргу, посилаючись на їх незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що визначений судом розмір моральної шкоди, спричиненої в результаті пошкодження автомобіля, яку суд стягнув з відповідача, є значно заниженим, таким, що не відповідає глибині моральних страждань позивачів, які вони зазнали протягом тривалого часу. Зазначає, що на даний час позивач ОСОБА_1 потребує оперативного лікуванню з метою відновлення колінного суглоба, що був пошкоджений під час ДТП, а отже втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань позивачі зазнають по даний час, що також не враховано судом першої інстанції. Звертає увагу на те, що суд не повинен зменшувати суму моральної шкоди, що заявлена до стягнення з відповідача на суму 10000 грн. кожному з позивачів. Крім того, суд не врахував той факт, що франшиза в сумі 2000 грн. повинна відшкодовуватись відповідачем. Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи № 2423/18 від 21 грудня 2018 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2 після ДТП, встановлено в розмірі 100000.00 грн., а Страховою компанією «Еталон» відшкодовано в межах ліміту лише вартість матеріального збитку, спричинену пошкодженням майна на суму 93445.54 грн., а тому решта суми збитку, як різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, підлягає відшкодуванню винуватцем ДТП, в тому числі і вартість проведеної експертизи в сумі 3500 грн. Звертає увагу на те, що позивачами до матеріалів позову долучено, зокрема, копію квитанції від 29 вересня 2020 року про оплату в Медичному центрі МРТ колінного суглобу 1350.00 грн. та копію квитанції від 29 вересня 2020 року про оплату в Медичному центрі «Ортоклініка» 200.00 грн. за проведення медичного огляду. За наслідком проведеного огляду 29 вересня 2020 року лікарем Медичного центру «Ортоклініка» надано висновок про необхідність проведення оперативного лікування, вартість якого складає 17700.00 грн. Таке заключення лікаря долучено позивачем до матеріалів позову та свідчить про те, що лікування пов`язане з усуненням наслідків ДТП.

Щодо оскарження додаткового рішення суду вважає, що задовольняючи частково вимоги про стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції вірно виходив з наявності правових підстав для стягнення таких витрат, однак, оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог, є підстави для перерозподілу судових витрат.

У зв`язку з викладеним просить суд: рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення грошових коштів в рахунок часткової компенсації майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення скасувати і ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 29304.46 грн. в рахунок часткової компенсації майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення; рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2021 року в частині стягнення моральної шкоди на користь кожного з позивачів змінити, збільшивши суму в рахунок відшкодування моральної шкоди з 35000 грн. до 150000 грн.; додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2021 року змінити, стягнувши з відповідача на користь кожному з позивачів по 10000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу від сторін по справі до суду не надходив.

В судовому засіданні апелянти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник адвокат Янчак П.О. свою апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник - адвокат Кноль П.М. проти апеляційної скарги заперечили та просили судові рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 лютого 2020 року доведено, що 28 серпня 2018 року близько 18 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_3 , як водій, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Ауді A4», д.н.з. НОМЕР_1 (Республіка Польща), рухався лівою смугою транспортного потоку вул.Микулинецькою м.Тернополя в напрямку до вул.Князя Острозького, де всупереч вимог п.2.3. (б, д) ПДР України під час руху не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, а саме на відрізку вказаної проїзної частини неподалік ТОВ «РОСТ-метал», яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, також грубо порушуючи вимоги п.п.1.5., 1.10., (в частині визначення терміну безпечна дистанція), 12.4. ПДР України, не обрав безпечної дистанції та швидкості, внаслідок чого створив своїми діями небезпеку для руху іншим учасникам дорожнього руху. Зокрема, в цей час лівою смугою транспортного потоку вул.Микулинецької в м.Тернополі до вул.Князя Острозького, в попутному із автомобілем марки «Ауді A4», д.н.з. НОМЕР_1 (Республіка Польща), рухався зі швидкістю 35 км/год технічно-справний автомобіль марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , із одним пасажиром в салоні. Внаслідок порушення вищевказаних пунктів ПДР України, обвинувачений ОСОБА_3 , як водій, не забезпечив безпеку дорожнього руху та поставив себе в такі умови, що допустив зіткнення із автомобілем під керуванням ОСОБА_1 марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2 , який після даної ДТП зіткнувся передньою частиною автомобіля з правою задньою частиною автобуса марки «Сетра ВФ 8503 П», який розпочав рух на зелене світло світлофора після його повної зупинки на червоне світло. Внаслідок вказаної вище ДТП середньої тяжкості тілесні ушкодження отримали: водій автомобіля марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 та пасажир автомобіля марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 .

Вироком встановлено, що порушення обвинуваченим, як водієм, вимог п.п. 2.3. (б, д); 1.10., (в частині визначення терміну безпечна дистанція), 12.4 ПДР України, перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням вказаної ДТП та заподіянням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Також, вказаним вироком суду встановлено факт завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зокрема, заподіяння потерпілому ОСОБА_7 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №1287 від 12 листопада 2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 встановлено травму лівого колінного суглоба у вигляді закритого ушкодження (розриву) тіла і заднього рогу при середнього (медіального) меніска, що ускладнилось розвитком синовіїту (запалення внутрішньої оболонки суглоба з накопиченням в його порожнині рідини), та порушення цілості шкірних покривів (раною) в його проекції. Наведене підтверджується даними об`єктивного клінічного обстеження ОСОБА_7 та результатами додаткових досліджень (МРТ, УЗД ). Рана була піддана первинній хірургічній обробці з ушиванням країв. Крім цього, із зовнішніх тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 також були виявлені садна на обличчі справа та синець повік правого ока, садна лівого передпліччя та правої гомілки. Відмічені у потерпілого ушкодження, зважаючи на їх вид та морфологічні властивості, утворились від дії тупих предметів незадовго до його госпіталізації у лікувальний заклад, не виключено у вказаний в ухвалі термін - 28 серпня 2018 року. Зважаючи на характер та розташування відмічених у потерпілого ушкоджень, утворення їх від частин салону автомобіля, за наведених в ухвалі обставин дорожньо-транспортної пригоди, не виключається. Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження не були небезпечними для життя та у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Заподіяння потерпілій ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесних ушкоджень підтверджується даними висновку судово-медичної експертизи №1167 від 08 жовтня 2018 року, відповідно до якого у потерпілої на підставі даних об`єктивного клінічного обстеження та результатів додаткових досліджень (ультразвукового, рентгенографічного), були встановлені: травма правого гомілково-ступневого суглоба у вигляді підвивиху дистального (нижнього) кінця зовнішньої кісточки малогомілкової кістки; травма правої стопи у вигляді закритого внутрішньо-суглобового перелому 3-ї плеснової кістки і закритого перелому проміжної клиновидної кістки передплесни та вивихом надп`ятково-п`яткового суглоба з пошкодженням зв`язкового апарату і накопичення крові у його порожнині (гемартрозу). Із зовнішніх тілесних ушкоджень у ОСОБА_2 були виявлені садна обох стоп. Відмічені у потерпілої ушкодження, зважаючи на їх вид, виразність ознак консолідації (зрощення) переломів та стан м`яких тканин, утворились від дії тупих предметів незадовго до її звернення за медичною допомогою, не виключено у вказаний в ухвалі термін - 28 серпня 2018 року. Утворення описаних у потерпілої ушкоджень за наведених в ухвалі обставин дорожньо-транспортної пригоди, не виключається. Виявлені у ОСОБА_2 тілесні ушкодження не були небезпечними для життя та у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3437231 цивільно правова-відповідальність володільця транспортного засобу «Ауді А4», номерний знак НОМЕР_1 застрахована страхової компанією «Еталон». Із вказаного полісу вбачається, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200000 грн., за шкоду, заподіяну майну 100000 грн., розмір франшизи 2000 грн. (а.с.115).

Згідно листа страхової компанії «Еталон» від 12 жовтня 2020 року, який адресовано ОСОБА_1 , страхова компанія навела детальний розрахунок страхового відшкодування за наслідками ДТП, яка сталася 28 серпня 2018 року та у якому вказала, що сума страхового відшкодування до виплати ОСОБА_1 становить 93839.74 грн., а саме:

- вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 106732 грн.,

- знос транспортного засобу на день страхового випадку 70 %;

- вартість ремонтних робіт 12870 грн.,

- вартість використаних матеріалів 4800 грн.,

- вартість замінних деталей без врахування зносу 89062 грн.,

- сума матеріального збитку з врахуванням зносу 44388.60 грн.,

- вартість матеріального збитку 111000 грн.,

- зменшення розміру страхового відшкодування 16060.26 грн.

Необхідні та доцільні витрати, узгоджені із страховиком:

- транспортування пошкодженого транспортного засобу, сплата вартості експертизи, сплата вартості телеграми винній особі та інші 900 грн.,

- розрахунок страхового відшкодування (Дійсна (ринкова вартість ТЗ) мінус зменшення розміру страхового відшкодування плюс необхідні та доцільні витрати, узгоджені із страховиком) 95839.74 грн.,

- франшиза за договором страхування 2000 грн. (а.с.11-12).

За твердженням позивача ОСОБА_1 , ним отримано страхового відшкодування на суму 93445,54 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 2 статті 1187 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Разом із цим, відносини, які склалися між сторонами регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих в наслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача 29304 грн. грошового відшкодування завданої матеріальної шкоди, яка складається із наступного:

- 3500.00 грн. витрати на проведення експертизи транспортного засобу;

- 6554.46 грн. різниця між фактичним розміром завданої шкоди транспортному засобу і страховою виплатою, де 100000.00 грн. (страхова сума за шкоду) 93445.54 грн. (сума страхового відшкодування);

- 1350.00 грн. вартість МРТ колінного суглоба, пошкодженого в результаті ДТП;

- 200 грн. вартість медичного огляду, проведеного в ТОВ «Ортоклініка»;

- 17700 грн. вартість рекомендованого оперативного лікування.

Як уже судом зазначалось, відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3437231, цивільно-правова-відповідальність володільця транспортного засобу «Ауді А4», номерний знак НОМЕР_1 , застрахована страхової компанією «Еталон». Із вказаного полісу вбачається, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 100000.00 грн., шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200000.00 грн., розмір франшизи 2000.00 грн.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 отримав страхового відшкодування на суму 93445.54 грн. Тобто, розмір завданої матеріальної шкоди, заподіяної майну, не перевищує ліміт відповідальності страховика ОСОБА_3 .

Крім того, із заяви ОСОБА_1 від 13 серпня 2020 року, яка адресована голові Правління Страхової компанії «Еталон», вбачається, що між позивачем та страховою компанією «Еталон» погоджена сума страхового відшкодування у розмірі 7000 грн. за витрати на лікування по справі у зв`язку із ДТП, яка сталася за його участі 28 серпня 2018 року (а.с.13).

Апеляційний суд зазначає, що 29 вересня 2020 року позивач ОСОБА_1 оплатив вартість МРТ з метою встановлення стану колінного суглоба, пошкодженого внаслідок ДТП, вартістю 1350 грн., провів медичний огляд в ТОВ «Ортоклініка» - 200 грн., після якого рекомендовано оперативне лікування (втручання) вартістю 17700 грн.

При цьому, 01 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Еталон» щодо доплати до страхового відшкодування та отримав відповідь, що сума в частині витрат на лікування вже сплачена в повному обсязі.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 самостійно погодив суму страхового відшкодування у розмірі 7000 грн., яка не перевищує ліміт відповідальності страховика ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю.

Разом з тим, у листі страхової компанії «Еталон» від 12 жовтня 2020 року, який адресований ОСОБА_1 , останньому роз`яснено, що згідно пункту 34.2 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Страхова компанія вказала, що огляд пошкодженого автомобіля було здійснено представником ПрАТ страхова компанія «Еталон» 24 листопада 2018 року, тобто, в межах строку, встановленого Законом від дати повідомлення про ДТП (24 листопада 2018 року), у зв`язку з чим витрати на проведення експертизи компенсації не підлягають.

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 не доведено, в зв`язку із чим виникла необхідність проведення ним експертного дослідження №2423/18 від 21 грудня 218 року за власною ініціативою.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами представника апелянтів про те, що суд не врахував той факт, що франшиза в сумі 2000 грн. повинна відшкодовуватись відповідачем, оскільки франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (ст.9 Закону України «Про страхування»). Тобто, франшиза - це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку.

Позивач не вказує про отримання від відповідача грошових коштів в якості сплати франшизи.

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України відповідач доказів щодо сплати позивачу франшизи у розмірі 2000 грн. під час розгляду справи не надав.

Апеляційний суд враховує, що відповідач у відзиві на позов (а.с.95-97), письмових поясненнях (а.с.117-119) визнав позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди (франшизи) у розмірі 2000 грн.

Таким чином, сума франшизи в розмірі 2000 грн. підлягає стягненню з відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції вірно відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення грошового відшкодування завданої матеріальної шкоди, яка складається із:

- 3500 грн. - витрати на проведення експертизи транспортного засобу;

- 4554.46 грн. різниця між фактичним розміром завданої шкоди транспортному засобу і страховою виплатою;

- 1350 грн. вартість МРТ колінного суглоба, пошкодженого в результаті ДТП;

- 200 грн. вартість медичного огляду, проведеного в ТОВ «Ортоклініка»;

- 17700 грн. вартість рекомендованого оперативного лікування,

оскільки стягнення із відповідача, як винуватця ДТП, вказаної суми завданих збитків, яка не перевищує ліміт страхування, суперечитиме меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Щодо позовних вимог про відшкодування завданої моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом вірно встановлено, що відповідач завдав позивачам моральну шкоду спричинену ушкодженням здоров`я та пошкодженням автомобіля в результаті ДТП.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування позивачам моральної шкоди, завданої фізичним болем, стражданнями через завдані тілесні ушкодження та шкоди, завданої в результаті пошкодження автомобіля. При визначенні розміру моральної шкоди (40000 грн. - завдані тілесні ушкодження та 5000 грн. - пошкодження автомобіля), суд виходив із засад розумності та справедливості, з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивачів та з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача.

Апеляційний суд вважає, що вказаний розмір моральної шкоди буде співмірний із перенесеними позивачами моральними стражданнями.

Твердження представника апелянтів про те, що суд не повинен зменшувати суму моральної шкоди, що заявлена до стягнення з відповідача на суму 10000 грн. кожному з позивачів, суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Враховуючи наведене, обов`язок відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю на одного потерпілого становить 10000 грн. (5% від 200000 гривень = 10000 грн.) покладається на страхову компанію «Еталон».

Посилання представника апелянтів на те, що пережиті позивачами моральні страждання у грошовому виразі складають по 150000 грн. кожному, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

За таких обставин рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди підлягає скасуванню та ухвалення в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог та стягнення 2000.00 грн.

Щодо оскарження додаткового рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2021 року, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачами понесено витрати на професійну правничу допомогу. Зокрема, кожним із позивачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в сумі 10000 грн., що доводиться Договорами про надання правової допомоги №48-МВ, №50-МВ від 05 січня 2018 року, Додатковими угодами до вказаних договорів від 05 січня 2020 року, Актами виконаних робіт (надання правничої допомоги) №1 від 18 березня 2021 року та копіями квитанцій, згідно яких кожним із позивачів сплачено в користь адвоката Янчака П.О. 10000 грн.

Додадковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2021 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1952.00 грн. (35000*10000/179304) понесених витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 2333.00 грн. (35000*10000/150000) понесених витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Апеляційний судом встановлено, що у даній справі позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 у його користь 35000 грн. моральної шкоди та 2000 грн. матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 у її користь 35000 гривень грошового відшкодування завданої моральної шкоди в результаті ДТП. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено

Положеннями п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з доводами представника апелянтів про те, що додаткове рішення суду підлягає зміні, оскільки з віповідачача слід стягнути на користь ОСОБА_1 2063 грн. (37000*10000/179304) понесених витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2021 року в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу слід змінити, збільшивши розмір стягнення з 1952.00 грн. до 2063.00 грн.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задоволити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення в користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди скасувати.

Ухвалити в даній частині нове судове рішення, яким позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 відшкодування майнової шкоди в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

В іншій частині рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2021 року залишити без змін.

Додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2021 року змінити, збільшивши суму понесених витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 з 1952 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят двi) гривнi 00 копiйок до 2063 (двi тисячi шiстдесят три) гривнi 00 копiйок.

В іншій частині додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 07 червня 2021 року.

Головуючий

Судді