Справа № 318/1099/21
Номер провадження №2-з/318/3/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2021 р. м. Кам`янка-Дніпровська

Суддя Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області Васильченко В.В., розглянувши заяву голови Фермерського господарства «ПЕРСПЕКТИВА» Шепелевої Н.В. про забезпечення позову у справі за позовом Фермерське господарство «ПЕРСПЕКТИВА» (, адреса: 71331 Запорізька обл., Василівський р-н, с. Новодніпровка, вул. Українська, буд. 39) до Головного управління Держгеокадастру (, адреса: 69095. м. Запоріжжя, вул. Українська. 50), ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) про відновлення становища, яке існувало до порушення, припинення правовідношення.

ВСТАНОВИВ:

Позивач Фермерське господарство «ПЕРСПЕКТИВА» звернувся до суду з позовом про відновлення становища, яке існувало до порушення, припинення правовідношення, в якому просив визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області №8-8908/15-20-СГ, 8-8911/15-20-СГ, 8-8917/15-20-СГ, 8-8893/15-20-СГ; 8-8915/15-20-СГ, 8-8914/15-20-СГ, 8-8896/15-20-СГ, 8-8899/15-20-СГ, 8-8909/15-20-СГ, 8-8900/15-20-СГ, 8-8903/15-20-СГ, 8-8904/15-20-СГ від 10.11.2020 року, №8-9053/15-20-СГ, 8-9082/15-20-СГ, 8-9076/15-20-СГ, 8-9078/15-20-СГ від 16.11.2020 року, №8-9516/15-20-СГ від 07.12.2020року, №8-9695/15-20-СГ від15.12.2020року, від № 8-9881/15-20-СТ від 31.12.2020 року. Скасувати державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельних ділянок із кадастровими №№: :12:005:0054; :12:005:0049, :12:005:0053, :12:005:0012, :12:005:0051, :12:005:0047, :12:005:0043, 12:005:0040, :12:005:0036, :12:005:0035, :12:005:0032, :12:005:0050, :12:005:0048, :12:005:0046, :12:005:0045, :12:005:0044, :12:005:0042, :12:005:0041, :12:005:0011, :12:005:0039, :12:005:0038, :12:005:0034, :12:005:0033, :12:005:0031, :12:005:0030, :12:005:0029, :12:005:0028, :12:005:0027.

Скасувати записи про правовласності№39959866 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0054, №39958384 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0045, №39958726 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0048, №39960043 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0053; №39959294 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0046, №40576648 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0012; №39959720 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0047: №39959561 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0044: №39959010 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0050: №39975593 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0028: №41469457 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0031: №39983405 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0034; №40578247 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0038: №40579598 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0041: №39978362 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0029; №40577307 па земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0011: №39979078 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0032: №39986255 на земельну ділянку з кадастровим номером №:1 2:005:0035; №40578897 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0039; №40580206 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0042; №39974938 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0027; № НОМЕР_6 па земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0033: №39984070 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0036: №39985073 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0040: №39985574 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0043; №39870226 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0030; №39863834 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0049; №39830720 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0051.Стягнути із Відповідачів понесені судові витрати.

Ухвалою судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 02 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрито провадження в цивільній справі. Призначено підготовче засідання на 02 серпня 2021рокуо 08 год.15 хв.

09 червня 2021 року представник позивача голова ФГ «Перспектива» Шепелева Н.В. подала заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельні ділянки із кадастровими №№: :12:005:0054; :12:005:0049; :12:005:0053; :12:005:0012; :12:005:0051; :12:005:0047; :12:005:0043; :12:005:0040; :12:005:0036; :12:005:0035; :12:005:0032; :12:005:0050; :12:005:0048; :12:005:0046; :12:005:0045; :12:005:0044; :12:005:0042; :12:005:0041; :12:005:0011; :12:005:0039; :12:005:0038; :12:005:0034; :12:005:0033; :12:005:0031; :12:005:0030; :12:005:0029; :12:005:0028; :12:005:0027.

А також вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 , код ІПН: НОМЕР_1 ; ОСОБА_2 , код ІПН: НОМЕР_2 ; ОСОБА_3 , код ІПН: НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , код ІПН НОМЕР_4 , ОСОБА_5 , код ІПН: НОМЕР_5 - приступати до обробки земельних ділянок із кадастровими №№: :12:005:0054; :12:005:0049; :12:005:0053; :12:005:0012; :12:005:0051; :12:005:0047; :12:005:0043; :12:005:0040; :12:005:0036; :12:005:0035; :12:005:0032; :12:005:0050; :12:005:0048; :12:005:0046; :12:005:0045; :12:005:0044; :12:005:0042; :12:005:0041; :12:005:0011; :12:005:0039; :12:005:0038; :12:005:0034; :12:005:0033; :12:005:0031; :12:005:0030; :12:005:0029; :12:005:0028; :12:005:0027.

Заяву про забезпечення позову представник позивача мотивує тим, що ФГ «Перспектива» звернулось до суду із позовом спрямованим на захист свого права на земельну ділянку, яка була протиправне розподілена на нові ділянки та передана у власність приватних осіб, які у свою чергу відчужили ці ділянки на користь відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Позивач вважає, що у даній справі необхідно вжити заходи забезпечення позову, які унеможливили би подальше відчуження земельних ділянок, оскільки їх відчуження ускладнить або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду. На переконання позивача реальність ризиків відчуження земельних ділянок які є предметом спору підтверджується наступним. Відповідно до п.15 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, заборонено купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а часток земельних часток (паїв). Саме таке цільове призначення мала земельна ділянка із кадастровим номером 0:12:005:08, яку на підставі договору оренди обробляє ФГ «Перспектива», що підтверджує пунктом 5.1. договору оренди. Таким чином, відчуження цієї ділянки із земель державної власності не допускалось в силу дії мораторію на відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Зазначає, що всупереч закону посадові особи відповідача 1 здійснили передачу розподіл та передачу у приватну власність орендованої позивачем земельної ділянки на користь 28 фізичних осіб, а подальшому майже одразу після набуття у власність 25 фізичних осіб отримані ділянки подарували та продали на користь відповідачів 2-4, які на даний час є кінцевими власниками масиву земельних ділянок, які на підставі договору оренди перебувають у користуванні відповідача, що підтверджується витягами з державного реєстру прав.

Представник позивача стверджує, що існує реальна загроза подальшого відчуження земельних ділянок, які є предметом спору новим власникам, що у свою чергу призведе до того, що навіть у випадку задоволення позовних вимог не буде можливості поновити порушені права позивача, оскільки виникне необхідність пред`явлення нових позовів аналогічного характеру до нових власників. Зазначає, що на підтвердження того, що земельна ділянка із кадастровим №0:12:005:08 та земельні ділянки із кадастровими №№:12:005:0054; :12:005:0049; :12:005:0053; :12:005:0012; :12:005:0051; :12:005:0047; :12:005:0043; :12:005:0040; :12:005:0036; :12:005:0035; :12:005:0032; :12:005:0050; :12:005:0048; :12:005:0046; :12:005:0045; :12:005:0044; :12:005:0042; :12:005:0041; :12:005:0011; :12:005:0039; :12:005:0038; :12:005:0034; :12:005:0033; :12:005:0031; :12:005:0030; :12:005:0029; :12:005:0028; :12:005:0027, є одним і тим же об`єктом (масивом земель), надає копію проекту технічної інвентаризації в якому наявна схема розташування земельної ділянки позивача та кадастровий план, з яких вбачається розташування земельної ділянки відносно села та сусідні земельні ділянки із кадастровими номерами, надає роздруківки із публічної кадастрової карти де помічені також спірні і сусідні земельні ділянки із кадастровими номерами, співставивши документацію можна переконатися, що спірні земельні ділянки і та яку орендує позивач є однією і тією д землею. Звертає увагу, на статут позивача, який є фермерським господарством, що за своєю суттю є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з мето отримання прибутку на земельних ділянках наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Таким чином єдиною умовою і можливістю існування фермерського господарства є отримання в користування та подальший обробіток земельної ділянки, а позбавлення позивача такої можливості призведе до припинення фермерського господарства як суб`єкта господарювання, а також до позбавлення членів фермерського господарства єдиного джерела доходів. Стверджує, що дана обставина має суттєве значення, оскільки Позивач використовував земельну ділянку на підставі договору оренди землі від 27 вересня 2011 року, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Кам`янко-Дніпровському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 листопада 2011 року за №00140.У відповідності до приписів статті 148-1 Земельного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Таким чином, навіть після переходу прав власності на орендовану земельну ділянку до Відповідачів перейшли всі права та обов`язки Орендодавців, у тому числі і обов`язок передбачений п.9.2. Договору, відповідно до якого Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які перешкоджали б орендарю користуватись орендованою земельною ділянкою, проте нові власники в порушення умов договору оренди землі та приписів ст. 148-1 Земельного кодексу України, уже готуються обробляти спірну земельну ділянку, для чого навіть здійснили культивацію, зазначаю що вказану обставину підтверджує протоколом огляду (додаток 61), а тому потрібно вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти дії щодо обробітку землі, які вони вже фактично почали, оскільки у випадку невжиття заходів забезпечення позову позивач буде позбавлений можливості обробляти спірну ділянку, та внаслідок таких дій будуть втрачені посіви і засоби для обробітку землі, якою він користується на законній підставі, чим буде порушено права позивача на справедливий суд та законне користування земельною ділянкою і правомірні очікування на отримання відповідного прибутку, що гарантовані ст.6, ст. 1 Додаткового протоколу Конвенції з прав людини.

Розглянувши зазначену заяву, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї Конвенції.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 149-153 ЦПК України та роз`яснень Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», - єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 червня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

З наведеного вбачається, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому заявник не зобов`язаний подавати суду докази.

Так, відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, при цьому в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Стаття 149 ЦПК України встановлює, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а отже встановлює обов`язок для особи, яка звертається до суду із заявою про забезпечення позову, довести необхідність вчинення судом таких процесуальних дій.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову, зокрема є: накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Враховуючи вищевказане, суд звертає увагу, що позивач звернувся до суду з позовом про відновлення становища, яке існувало до порушення, припинення правовідношення, в якому позивач (орендар земельної ділянки) просив визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам, скасування державну реєстрації цих земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, та скасування записів про право власності за Відповідачами 2 6, оскільки останні не визнають договору оренди землі від 27.09.2011 р. укладеного між позивачем та Кам`янсько-Дніпровською районною державною адміністрацією на земельну ділянку 50,0000 га на 49 років.

В заяві про забезпечення позову позивач зазначив, що земельна ділянка, яка передана в оренду позивачу із кадастровим номером 0:12:005:08, яку на підставі договору оренди обробляє ФГ «Перспектива», що підтверджує пунктом 5.1 договору оренди. У той же час суду надано додаток 1 договір оренди, який не містить взагалі кадастрового номеру земельної ділянки, яка передана в оренду.

Крім того заявник зазначає, що на підтвердження того, що земельна ділянка із кадастровим номером 0:12:005:08 та земельні ділянки щодо яких подано позовну заяву є одним і тим же об`єктом (масивом земель), надає копію проекту технічної інвентаризації в якому наявна схема розташування земельної ділянки позивача та кадастровий план. Натомість згідно доданих до заяви копій суду надано копію технічного звіту інвентаризації земельної ділянки члену фермерського господарства «Перспектива» громадянці ОСОБА_6 , цільове призначення ведення фермерського господарства площею 50,0000 га з кадастровим номером :12:005:0008, а не 0:12:005:08.

Окрім того, позивач в заяві про забезпечення позову стверджує, що Відповідачі 2-6 готуються обробляти спірну земельну ділянку, для чого навіть здійснили культивацію, зазначаю що вказану обставину підтверджує протоколом огляду (додаток 61), проте згідно аркушу 5 заяви про забезпечення позову додатком 61 до заяви є докази сплати судового збору, та такий додаток як протокол огляду, як і будь-якій інший, який би підтверджував існування обставин, які зроблять виконання рішення суду неможливим, або ускладнять його виконання, -відсутній.

Позивачем не надано обґрунтування, що на весь час вирішення спору він позбавлений права використовувати земельну ділянку надану йому в оренду відповідно до умов договору, або перешкод здійсненню ним підприємницької діяльності, як юридичної особи, при цьому сам наголошує, що на даний час договір оренди є чинним і презумпція правомірності якого у встановленому законом порядку не спростована, та є обов`язковою для відповідачів 2-6 (ст. 148-1 Закону України «Про оренду землі).

Таким чином, суд з метою недопущення порушення прав власності відповідачів 2-6 земельними ділянками вважає недоцільним надати перевагу позиції позивача, ще до моменту вирішення справи по суті, тому доводи позивача вимог заяви про забезпечення позову суд визнає не вмотивованими та не обґрунтованими. Суд враховує, що позивачем повторно заявлено заяву про забезпечення яка також як і попередня заява не містить фактичних даних про реальні обставини, які б свідчили про те, що неприйняття зазначеного заходу може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, як і не обґрунтовано об`єктивні обставини того, що відповідачі (які є власниками земельних ділянок з грудня 2020 року) не визнають укладений між позивачем та попереднім власником договір оренди землі від 27 вересня 2011 року, мають намір відчужити земельні ділянки, або здійснювати на них особисто будь-яку господарську діяльність (приступати до обробки, здійснили розорення, тощо). Суд також враховує, що зміна сторони орендодавця в договорі оренди не припиняє договору оренди.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суддя приходить до висновку, що заява представника позивача голови ФГ «Перспектива» Шепелевої Н.В. про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.149,151,152,153 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача голови Фермерського господарства «Перспектива» Шепелевої Н.В. про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів до Запорізького апеляційного суду з дня проголошення ухвали.

Суддя В. В. Васильченко