КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-з/824/587/2020
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:
Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.
Суддів: Соколової В.В.
При секретарі Дроздовій Ж.В.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну сраву за заявою адвоката Татунця Владислава Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором позики,
У С Т А Н О В И Л А :
У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу у розмірі 754 080,75 грн. за договором позики грошей від 30 травня 2016 року шляхом звернення стягнення на заставне майно - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за договором позики грошей від 30 травня 2016 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в сумі 754 080,75 грн. звернуто стягнення на заставне майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів. Стягнуто з ОСОБА_2 та користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 7961,21 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, 23.02.2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року залишено без змін.

27.05.2021 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат між сторонами справи, зазначивши, що в матеріалах справи перебувають докази понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з її розглядом в суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 - Татунець В.В. подав до суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме копії договору про надання правової допомоги № 13/17 від 07.04.2017 року, додаткового договору № 1 від 10.12.2020 року, прайс-листа, акт здачі-прийняття наданих послуг від 09.04.2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 09.04.2012 року, копію ордеру серії КС № 842585 від 24.03.2021 року, просив врахувати їх під час винесення рішення по суті.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились.

Розглянувши справу в межах доводів заяви, колегія суддів прийшла до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами підпункту в) пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв?язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, Київським апеляційним судом при винесенні постанови не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Також, за приписами п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов?язаних з розглядом справи належать витрати пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов?язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з?ясувати склад та розмір витрат, пов?язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов?язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов?язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається із матеріалів справи, між адвокатом Татунець В.В. та ОСОБА_1 був укладений договір про надання правової допомоги № 13/17 від 07.04.2017 року та додатковий договір до нього № 1 від 10.12.2020 року.

Згідно з актом здачі-прийняття наданих послуг витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції склали 6400 грн.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи викладене, ту обставину, що стороною доведено надання ОСОБА_1 професійної правничої допомоги адвокатом Татунцем В.В. в суді апеляційної інстанції, а також оплата за надану правничу допомогу, та враховуючи, що ця сума є співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом послугами, які вимагали значного обсягу юридичної роботи, колегія суддів дійшла висновку, що подана заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву адвоката Татунця Владислава Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Ухвалити додаткову постанову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором позики наступного змісту:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6400 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 15 червня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: