27.04.2021 Єдиний унікальний номер 205/3484/20
Номер провадження 2-о/205/28/21
РІШЕННЯ
іменем України
27 квітня 2021 року
Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Новокодацький районний відділ управління державної міграційної служби України в місті Дніпрі, Державна виправна колонія №89 про встановлення факту постійного проживання на території України -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 14 травня 2020 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересовані особи: Новокодацький районний відділ управління державної міграційної служби України в місті Дніпрі, Державна виправна колонія №89.
У заяві просив, з урахуванням уточнень, встановити факт його постійного безвиїзного проживання на території України станом з 01 червня 1991 року по 13 листопада 1991 року включно, з якою законодавець пов`язує набуття громадянства України. Заяву мотивує тим, що вироком від 16 грудня 2002 року його було засуджено до довічного позбавлення волі. На момент засудження у нього був паспорт радянського зразка. Своєчасно заявник не оформив паспорт громадянина України у зв`язку з чим у нього немає документів, що посвідчують його особу та підтверджують громадянство. Звернувшись до Державної міграційної служби України, ОСОБА_1 отримав відповідь, що згідно наданої інформації встановити належність до громадянства України не вбачається можливим. У зв`язку із викладеним, ОСОБА_1 був змушений звернутися з даною заявою до суду.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2020 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заяву підтримали, просив задовольнити.
Представник зацікавленої особи Новокодацького районного відділу управління державної міграційної служби України в місті Дніпрі в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не сповістив.
Представник зацікавленої особи Державної виправної колонії №89 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не сповістив.
Суд, заслухавши пояснення заявника, та його представника, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності, встановив, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Ігра Ігринського району Удмуртської АРСР, що підтверджується, зокрема, свідоцтвом про народження (а.с. 3).
Відповідно до довідок, виданих апостолівським районним військовим комісаріатом Дніпропетровської області Міністерства оборони України від 05 жовтня 2016 року № 156 (а.с.10) та від 07 листопада 2018 року № 4/3233 (а.с.9 зворотній бік) ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України з 28 червня 1991 року по 17 травня 1993 року у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно з архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 179/1/1344 від 21 січня 2019 року місце дислокації військової частини НОМЕР_1 за весь період існування м. Макарів І Київської області (а.с.9).
Відповідно до вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2002 року ОСОБА_1 було засуджено до довічного позбавлення волі (а.с 4-8). В зазначеному вироку зазначено, що обвинувачений ОСОБА_1 є громадянином України.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.
Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року.
Наявні в справі докази підтверджують той факт, що станом з 01 червня 1991 року по 13 листопада 1991 року включно, тобто моменту набрання чинності Законом України "Про громадянство України", заявник ОСОБА_1 постійно та безвиїзно проживав в Україні.
Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить визнання належності його до громадянства України та можливість отримання відповідного паспорта.
За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Оскільки ОСОБА_1 є засудженим до довічного позбавлення волі та відбуває покарання у Державній виправній колонії №89, суд відносить судові витрати на рахунок держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Новокодацький районний відділ управління державної міграційної служби України в місті Дніпрі, Державна виправна колонія №89 про встановлення факту постійного проживання на території України -задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно, безвиїзно проживав на території України станом з 01 червня 1991 року по 13 листопада 1991 року включно.
Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 28 квітня 2021 року.

Суддя Н.Г. Остапенко