ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«27» травня 2021 року м. Херсон

Справа № 663/3425/19

Провадження № 22-ц/819/533/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарЛитвиненко В. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області у складі судді Пухальського С. В. від 16 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: обслуговуючий кооператив «Дачно-туристичний кооператив «Стасла», Акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном; за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: обслуговуючий кооператив «Дачно-туристичний кооператив «Стасла», ОСОБА_6 , Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про захист права власності,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: обслуговуючий кооператив «Дачно-туристичний кооператив «Стасла», Акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 23 серпня 2006 року він став власником 1/6 частки нерухомого майна цілісного майнового комплексу туристичної бази відпочинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Вище зазначений майновий комплекс складається з двоповерхової будівлі спального комплексу літ. «Т-2», «Т1-2», загальною площею 495,7 кв. м, одноповерхової їдальні літ. «А», загальною площею 452 кв. м, мобільних вагонів літ. «Г», «Є», «З», «П», «Р», «М», «У», «Ф», «Ш», «Х», «Ц», «Ч», санблоку літ. «К», душової літ. «Н», туалету літ. «І», «М», будівлі літ. «О», огорожа № 1, 2, 3, водопроводу № 4, мостіння № 5, навісів літ. «Б», «В», «Д», службового вагону літ. «Ж», спального корпусу літ. «Л», загальною площею 408,0 кв. м.

Крім нього, власниками майнового комплексу є: ОСОБА_2 - 1/6 частки; ОСОБА_6 - 1/6 частки; ОСОБА_5 - 1/24 частки; ОСОБА_3 - 1/6 частки, ОСОБА_4 - 1/6 частки.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що спірний майновий комплекс, на підставі іпотечного договору № 730 № 1231, посвідченого нотаріусом Вербовським В. М., передано в іпотеку АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк».

За його заявою відносно осіб, які самовільно користуються та розпоряджаються майном туристичної бази, в провадженні слідчого слідчого відділу Скадовського відділення Новокаховського відділу поліції ГУНП в Херсонській області Друговського С. С. знаходиться кримінальне провадження, внесене 11 червня 2019 року до Єдиного реєстру кримінальних проваджень за № 0000742.

З матеріалів кримінального провадження та загальнодоступної інформації з інтернет-системи Інспекційного порталу системи заходів державного нагляду (контролю) вбачається, що цілісний майновий комплекс туристичної бази, який належить йому та іншим особам на праві власності, Обслуговуючим кооперативом «ДТК «Стасла», передано в оренду в цілому фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 .

Відповідно до договору оренди від 02 травня 2019 року, укладеного між ОК «ДТК «Стасла» та ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 передали свої частки цілісного майнового комплексу «Стасла» ОК «ДТК «Стасла» у безоплатне користування, з метою збереження майна, його охорони, забезпечення користування на підставі договору позички.

Позивач зазначав, що договір оренди від 02 травня 2019 року містить невідповідності, а саме, в ньому не зазначено співвласника майна ОСОБА_3 , право власності якої на майно зареєстровано 26 березня 2019 року; майнового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » юридично не існує, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна; він не має частки в майновому комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », договору позички майнового комплексу «Стасла» не підписував, не передавав свою частку та не давав згоду іншим співвласникам на передачу його частки у цілісному майновому комплексі туристичної бази у користування іншим особам; з тексту договору позички майнового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вбачається, що ОСОБА_6 підписав договір і від імені позичальника, і від імені позичкодавця; у договорі позички немає застереження, що майно знаходиться в іпотеці, для передачі якого в користування іншій особі необхідна згода іпотекодавця ПАТ «Укрсоцбанк».

Власники 13/24 частин майнового комплексу, а саме: він, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , уклали договір спільного користування майном від 07.06.2019 та не заперечують щодо передачі йому відповідачем всього рухомого та нерухомого майна цілісного майнового комплексу туристичної бази.

ОСОБА_7 , вважаючи договір оренди від 02 травня 2019 року незаконним, таким, що укладений без згоди співвласників та іпотекодержателя, просив суд, з урахуванням уточненої позовної заяви: зобов`язати фізичну особу підприємця ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні належним йому на праві спільної часткової власності на цілісний майновий комплекс туристичної бази (адреса: АДРЕСА_1 ), шляхом зобов`язання негайно, з моменту набрання законної сили судового рішення, передати представнику абсолютної більшості власників ОСОБА_1 , всі будівлі, приміщення, все рухоме майно, а також ключі від приміщень, цілісного майнового комплексу туристичної бази.

У грудні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , треті особи: обслуговуючий кооператив «Дачно-туристичний кооператив «Стасла», ОСОБА_6 , Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про захист права власності.

Позовну заяву мотивував тим, що 08 серпня 2011 року, за ініціативою ОСОБА_1 , для управління цілісним майновим комплексом бази відпочинку, як одного об`єкту, шістьма власниками, за місцем знаходження майна цілісного майнового комплексу туристичної бази відпочинку, за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований не прибутковий ОК «ДТК «Стасла», головою якого обрали ОСОБА_6 та наділили останнього правом представляти інтереси співвласників цілісного майнового комплексу «Стасла».

Право оперативного управління на 1/6 частку померлого власника ОСОБА_8 , та 1/6 частку померлого власника ОСОБА_9 , (як не виділених в натурі) перейшло у володіння, управління і користування ОК «ДТК «Стасла». На той час спадкоємці померлих співвласників існуючим власникам були не відомі.

Кооператив створювався з метою надання послуг своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку, без статутного капіталу так як кожному із співвласників спільної часткової власності не може належати частка самого майна, учасники спільної часткової власності мають право на частку у праві власності на майно.

Тобто, власники ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 передали кооперативу не майно, а право на свою частку у праві власності на майновий комплекс.

Позивач за зустрічним позовом вважав, що ОСОБА_1 , як юридично обізнана людина, навмисно вводить в оману суд, займаючись підміною юридичних понять, стверджуючи, що нікому не передавав свою частку у цілісному майновому комплексі. Оскільки він є одним із засновників ОК «ДТК «Стасла», та знав, що передав право на свою 1/6 частку в праві власності, а не частку майна у цілісному майновому комплексі туристичної бази відпочинку.

Передавши право на свою частку в праві власності ОК «ДТК «Стасла» ОСОБА_1 передав право на оперативне управління цілісним майновим комплексом туристичною базою, в тому числі, на укладення договорів голові кооперативу ОСОБА_6 .

Позивач за зустрічним позовом зазначав, що договір оренди, укладений між ним і ОК «ДТК «Стасла» не може перешкоджати ОСОБА_1 , як власнику, вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном.

29 березня 2016 року для виконання господарських робіт на цілісному майновому комплексі ОК «ДТК «Стасла»», власниками ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було дано згоду на використання спільного майна цілісного майнового комплексу туристичної бази відпочинку засновнику ОК «ДТК «Стасла» та одному із співвласників ОСОБА_2

Голова ОК «ДТК «Стасла», ОСОБА_6 , на праві оперативного управління, передав право господарського відання ОСОБА_2 , який зареєстрований як фізична особа підприємець.

Позивач за зустрічним позовом вважає, що вчинення ОСОБА_1 дій, перешкоджають йому, як ФОП ОСОБА_2 займатися господарською діяльністю на цілісному майновому комплексі туристичної бази на праві господарського відання, просив суд, враховуючи уточнені позовні вимоги: визнати дії ОСОБА_1 такими, що не відповідають вимогам законодавства, обмежити діяльність власника ОСОБА_1 та зобов`язати його допустити до користування майном на праві оперативного управління ОК «ДТК «Стасла» та ФОП ОСОБА_2 на праві господарського відання, і в подальшому не чинити перешкоди по володінню, користуванню і розпорядженню належним йому майном.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2020 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: обслуговуючий кооператив «Дачно-туристичний кооператив «Стасла», Акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні майном та зустрічної позовної заяви фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: обслуговуючий кооператив «Дачно-туристичний кооператив «Стасла», ОСОБА_6 , Акціонерне товариство «Альфа-Банк», про захист права власності відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ОК «ДТК «Стасла» неправомірно, без згоди співвласників та іпотекодержателя, передало в користування ФОП ОСОБА_2 майно цілісного майнового комплексу туристичної бази за актом передачі від 02 травня 2019 року; він, здійснюючи повноваження управителя цілісного майнового комплексу туристичної бази, обмежений у повноцінному забезпеченні обслуговування спільного майна; ФОП ОСОБА_2 чинить йому перешкоди та не допускає до приміщень, визначених в особисте користування йому, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та приміщень, що знаходяться в загальному користуванні за договором від 07 червня 2019 року; вказаним обставинам суд не надав належної оцінки.

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_6 вважали рішення суду законним і справедливим, просили його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У письмовому відзиві ОСОБА_5 і ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 , представник ОК «ДТК «Стасла», АТ «Альфа-Банк» не з`явилися, належним чином повідомлені про дату і час розгляду справи, тому колегія суддів вважає можливим справу розглянути у їх відсутність в порядку ст. 372 ЦПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати, задовольнивши його позовні вимоги. У своїх поясненнях зазначав, що з 11 червня 2019 року він перебуває на території спірної туристичної бази, використовує у корпусі «Л» бази певні приміщення; вважає, що відповідно до договору від 07 червня 2019 року про спільну діяльність він має право, як представник більшості співвласників туристичної бази, користуватися всіма приміщеннями. Доказом чинення відповідачем перешкод у користуванні майном вважає порушення за його заявою кримінального провадження по факту самовільного заволодіння майном туристичної бази та визначення йому статусу потерпілого.

ОСОБА_2 та представник ОСОБА_6 ОСОБА_10 апеляційну скаргу не визнали, просили відхилити, рішення суду залишити без змін. Пояснили, що у червні 2019 року ОСОБА_1 поселився на території туристичної бази, зайнявши при цьому вже відремонтовані ФОП ОСОБА_11 на той час приміщення № № 5, 6, 7, 8 корпусу «Л» та забравши ключі від вхідних дверей всіх інших приміщень бази, переплутавши їх, і не розуміючи, які з них від тих чи інших приміщень. При цьому, ОСОБА_1 не надає їм доступу до зайнятих ним приміщень, не несе витрат по утриманню туристичної бази, навісив замок на вхідні ворота до туристичної бази, створивши перешкоди у безпосередньому доступі до неї інших співвласників.

Заслухавши доповідача, учасників справи, що з`явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що пред`явивши вимоги про усунення перешкод у користуванні належним ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності майном, позивачем має бути доведено, якими саме діями відповідача порушене його право та з приводу якого саме майна виник спір, при цьому, ОСОБА_2 також являється співвласником спірного майна з часткою 1/6; частка позивача ОСОБА_1 в цілісному майновому комплексі туристичної бази, яка становить 1/6, не виділена в натурі, у зв`язку з чим неможливо встановити наявність перешкод у користуванні належним йому майном, тому підстави для задоволення заявлених ним вимог відсутні.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ФОП ОСОБА_2 не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову.

Справа переглядається у частині висновків суду щодо позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, згідно договору купівлі-продажу (дублікат) від 23 серпня 2006 року, посвідченого нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу Херсонської області Вербовським В. М., зареєстрованим в реєстрі за № 1-154, ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 набули у власність по 1/6 частині кожний цілісного майнового комплексу туристичної бази, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з двоповерхової будівлі спального комплексу літ. «Т-2», «Т1-2», загальною площею 495,7 кв. м, одноповерхової їдальні літ. «А», загальною площею 452 кв. м, мобільних вагонів літ. «Г», «Є», «З», «П», «Р», «М», «У», «Ф», «Ш», «Х», «Ц», «Ч», санблоку літ. «К», душової літ. «Н», туалету літ. «І», «М», будівлі літ. «О», огорожі № 1, 2, 3, водопроводу № 4, мостіння № 5, навісів літ. «Б», «В», «Д», службового вагону літ. «Ж», спального корпусу літ. «Л», загальною площею 408,0 кв. м /т. 1 а. с. 228-232/.

07 травня 2007 року зареєстровано право власності на 1/6 частку у власності цілісного майнового комплексу туристичної бази на підставі договору купівлі-продажу від 23 серпня 2006 року за кожним: ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і 20 березня 2009 року за ОСОБА_8 /т. 1 а. с. 12-13/.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 175286049 від 26 липня 2019 року, власниками нерухомого майна: цілісний майновий комплекс туристичної бази за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з двоповерхової будівлі спального комплексу літ. «Т-2», «Т1-2», загальною площею 495,7 кв. м, одноповерхової їдальні літ. «А», загальною площею 452 кв. м, мобільних вагонів літ. «Г», «Є», «З», «П», «Р», «М», «У», «Ф», «Ш», «Х», «Ц», «Ч», санблоку літ. «К», душової літ. «Н», туалету літ. «І», «М», будівлі літ. «О», огорожі № 1, 2, 3, водопроводу № 4, мостіння № 5, навісів літ. «Б», «В», «Д», службового вагону літ. «Ж», спального корпусу літ. «Л», загальною площею 408,0 кв. м, являються: ОСОБА_1 з часткою 1/6, ОСОБА_2 з часткою 1/6, ОСОБА_6 з часткою 1/6, ОСОБА_5 з часткою 1/24, ОСОБА_3 з часткою 1/6, ОСОБА_4 з часткою 1/6 /т. 1 а. с. 10-13/.

В розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки» міститься запис про підставу виникнення - договір іпотеки від 23 серпня 2006 року, зареєстровану на підставі іпотечного договору № 730, іпотекодержателем за яким є АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», а іпотекодавцями: ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 /т. 1 а. с. 10-13/.

Також, у Реєстрі наявна інформація про обтяження нерухомого майна цілісного майнового комплексу турбази арештом та забороною на його відчуження на підставі постанови від 27 листопада 2009 року.

Відповідно до протоколу № 1 Установчих зборів обслуговуючого кооперативу «Дачно-туристичний кооператив «Стасла» від 22 липня 2011 року, вирішено створити обслуговуючий кооператив «Дачно-туристичний кооператив «Стасла» з місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , затверджено Статут кооперативу та обрано головою кооперативу ОСОБА_6 /т. 1 а. с. 219-222/.

Згідно інформації з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, 08 серпня 2011 року здійснено державну реєстрацію юридичної особи ОК «ДТК «Стасла», вид діяльності управління нерухомим майном, керівник та особа, яка має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори ОСОБА_6 /т. 1 а. с. 233-239/.

Згідно Статуту кооперативу, затвердженого рішенням загальних зборів протоколом № 3 від 07 листопада 2011 року, у редакції від 27 листопада 2011 року (п. 1.2), засновниками та членами кооперативу є: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 .

Метою діяльності кооперативу (п. 2.1) є задоволення економічних, соціальних та інших потреб кооперативу, в тому числі тих, що випливають з відносин між членами кооперативу співвласниками майнового комплексу при спільному утриманні та володінні спільним майном за адресою: АДРЕСА_1 ; предметом діяльності Кооперативу (п. 2.2) є обслуговування і експлуатація майна кооперативу, приміщень, придбаних або побудованих кооперативом для його членів, надання в оренду власного майна та земельних ділянок; кооператив має право (п. 3.1): споруджувати та обслуговувати інфраструктуру загального користування; придбавати, відчужувати, здавати або брати в оренду рухоме та нерухоме майно, необхідне для його діяльності; укладати будь-які цівільно- та господарсько- правові правочини, що не суперечать чинному законодавству /т. 1 а. с. 211-218/.

ОСОБА_13 , згідно з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців, 10 серпня 1999 року зареєстрований, як фізична особа підприємець /т. 1 а. с. 14-15/.

02 травня 2019 року ФОП ОСОБА_2 (орендар) і ОК «ДТК «Стасла» (орендодавець), в особі голови правління Бондаренко Г. О. уклали договір оренди, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове володіння майно, згідно акту прийняття передавання, яке знаходиться у АДРЕСА_1 , з метою обслуговування, збереження майна і його охорони; майно, що орендується, знаходиться у володінні і користуванні Кооперативу у відповідності до договору позички майнового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (п. 1.6); термін суборенди складає з 07 травня 2019 року по 02 грудня 2019 року (п. 4.1).

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що у провадженні слідчого відділу Скадовського ВП Новокаховського ВП ГУНП у Херсонській області знаходиться кримінальне провадження №0000742 від 11.06.2019 за заявою ОСОБА_1 щодо осіб, які самовільно користуються та розпоряджаються майном туристичної бази, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Досудове розслідування по даному кримінального провадженню триває /т. 1 а. с. 22, т. 2 а. с. 176/.

07 червня 2019 року ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , уклали договір спільного користування майном, за яким визначили порядок спільного користування майном цілісного майнового комплексу туристичної бази, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Пунктом 2.7 Договору встановлено, що до визначення Управителя майна витрати на утримання та обслуговування цілісного майнового комплексу здійснюються співвласниками через ОСОБА_1 /т. 1 а. с. 24-25/.

Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зроблено висновок, що «первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 442/7505/14-ц (провадження № 61-4536св18) зроблено висновок, що «спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2018 року у справі № 545/3728/16-ц (провадження № 61-9958св18) зроблено висновок, що «відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. Цей спосіб захисту може знаходити свій прояв у вимогах про усунення перешкод у здійсненні права спільної власності між співвласниками».

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, співвласники майнового комплексу туристичної бази « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованої у АДРЕСА_1 , не дійшли згоди щодо порядку користування нею, що є визначальним, такий порядок і не визначений судом.

Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Як вбачається з матеріалів справи, між співвласниками майнового комплексу, у тому числі і ОСОБА_1 ,існує спір про порядок користування належним їм майном.

Судом встановлено і ОСОБА_1 не заперечував, що з 11 червня 2019 року він перебуває на території туристичної бази, використовує на ній п`ять об`єктів, які визначив самостійно, при цьому перешкоджаючи іншим співвласникам користуватися цими приміщеннями, зібрав ключі від вхідних дверей, інших приміщень бази, закрив центральний вхід до бази замком.

Договір від 07 червня 2019 року про спільне використання майна, на який посилається ОСОБА_1 , як на підставу своїх вимог, укладений чотирма співвласниками із шести, без погодження із ОСОБА_6 і ОСОБА_2 , тому за наявності заперечень останніх, не може свідчити та бути доказом погодження між всіма співвласниками порядку користування об`єктами туристичної бази.

Посилання ОСОБА_1 на те, що на момент укладення вище зазначеного договору право власності ОСОБА_6 і ОСОБА_2 не було зареєстроване, підлягають відхиленню, як юридично неспроможні, оскільки реєстрацію права власності співвласників спірного нерухомого майна за договором купівлі-продажу від 23 серпня 2006 року здійснено 07 травня 2007 року, реєстратор КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, що відповідало вимогам законодавства до 01 січня 2013 року.

Посилання ОСОБА_1 на те, що незаконний договір оренди нерухомого майна цілісного майнового комплексу туристичної бази між ФОП ОСОБА_2 і ОК «ДТК «Стасла» перешкоджає йому володіти і користуватися власним майном, підлягають відхиленню, оскільки договір оренди від 02 травня 2019 року було укладено на строк до 02 грудня 2019 року і він не підлягав пролонгації; сторони вказаного договору у своїх відзивах на позов підтвердили, що вони погодили визнати вказаний договір недійсним.

ОСОБА_1 , у порушення вимог ст. 12, 81 ЦПК України, не надав суду доказів, як правильно зазначив суд першої інстанції, чинення йому перешкод саме ФОП ОСОБА_2 , як визначеним позивачем належним відповідачем у справі, у володінні і користуванні майновим комплексом туристичною базою.

Порушене за його заявою кримінальне провадження по факту самочинного заволодіння майном, як і надання позивачу у кримінальному провадженні статусу потерпілого, не є доказом чинення йому перешкод у користуванні майном.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_14 , як управитель цілісного майнового комплексу за договором від 07 червня 2019 року обмежений у обслуговуванні цього майна - позбавлені правового обґрунтування, оскільки вказаний договір суперечить вимогам ч. 1 ст. 358 ЦК України, укладений без згоди всіх співвласників майна, і за вказаним договором повноваження управителя ОСОБА_1 не надавалися.

З підстав не відповідності вимогам закону договору про спільне користування майном від 07 червня 2019 року підлягають відхиленню доводи скарги про те, що ОСОБА_1 не допускають до приміщень, виділених йому за цим договором та співвласникам ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд невірно встановив відсутність у ОСОБА_1 повноважень управителя майнового комплексу туристичної бази за договором від 07 червня 2019 року, підлягають відхиленню, оскільки зводяться до власного суб`єктивного тлумачення змісту вказаного договору.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі, не містять нові факти чи засоби доказування, висновки суду не спростовують, тому підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 31 травня 2021 року.

Головуючий Л. П. Воронцова

Судді: П. Я. Ігнатенко

О. М. Полікарпова