Номер провадження 22-ц/804/1069/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого судді Мірути О.А.,
суддів: Новікової Г.В., Хейло Я.В.,
В С Т А Н О В И В:
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У грудні 2019 року до суду звернулася ОСОБА_1 до ПАТ «Місто Банк» про захист прав споживача та стягнення суми заборгованості за договором.
В обґрунтування позову зазначила, що 07.12.2018 року вона уклала договір банківського вкладу (депозиту) з ПАТ «Місто Банк» в особі начальника Краматорського відділення АТ «Місто Банк» в національній валюті з правом поповнення з виплатою відсотків щомісячно без права дострокового повернення № GB_KM/1340/UAH.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 24 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Місто Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів за договором банківського вкладу, задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу (депозиту) особи в національній валюті з правом поповнення з виплатою відсотків щомісячно без права дострокового повернення № GB_KM/1340/UAH від 07.12.2018 року в розмірі 69 460,00 грн. (шістдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят гривень). В іншій частині позову відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що споживач не повинен нести втрати та зазнавати якісь незручності через вади та недоліки в оформленні документів, допущені працівниками банку, оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, ідентифікувати та верифікувати клієнтів - власників рахунків, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій в силу пункту 174 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року № 174.

На підтвердження укладення договорів банківського вкладу та внесення грошових коштів на депозитні рахунки суди зобов`язані приймати навіть ті квитанції, які не відповідають певним вимогам законодавства і умовам договору банківського вкладу через недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства.

Під час розгляду було встановлено, що уповноважений працівник банку, який зобов`язаний дотримуватися вимог закону при укладанні договорів прийняв від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 69 460,00 грн. на виконання договору банківського вкладу, про що видав останній відповідну квитанцію, яка не викликає у суду сумніву. Тобто даною квитанцією підтверджено, що ПАТ «Місто Банк» отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 69460,00 грн. Тобто, враховуючі, що банк отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 69460,00 грн., що підтверджено належними та допустимими доказами, позовні вимоги в частині стягнення вказаної суми вкладу підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення невиплачених відсотків та три проценти річних від прострочення суми неповернутого вкладу та пені, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки позивачем не було надано суду оригінал спірного договору та визначити на яких умовах було укладено договір депозиту, а саме щодо процентів, пені за невиконання умов договору, тощо, позовні вимоги про стягнення з відповідача нарахованих відсотків, трьох процентів річних, суми інфляції від простроченої суми, пені в розмірі трьох процентів за кожний день прострочення, задоволенню не підлягають, адже не підтверджені належними та допустимими доказами.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Місто Банк» посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким у позовних вимогах відмовити у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачка спірний договір № GB_KM/1340/UAH від 07 грудня 2018 року не підписувала, в день укладання договору в банку була відсутня, квитанцію № CASH-34583 від 07 грудня 2018 року до договору № GB _KM/1340/UAH про внесення коштів в касу банку не підписувала та коштів не вносила.

Крім того, звертають увагу суду, на той факт, що із заявами до банку про виплату коштів за тим самим договором № GB_KM/1340/UAH від 07 грудня 2018 року неодноразово зверталась інша особа.

Також зазначають у своїх доводах, що на їх адресу приходили заяви ОСОБА_1 про повернення депозиту, із підписом, який не відповідає підпису на договорі банківського вкладу. Крім того, в обліку АТ «Місто Банк» відсутній договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в національній валюті № GB _KM/1340/UAH від 07.12.2018 року на суму 69 460,00 грн., гроші в касу банку не надходили.

Звертають увагу суду, що підпис ОСОБА_1 за заяві про повернення депозиту не відповідає підпису на договорі банківського вкладу (депозиту).

Спірний правочин був підписаний з порушенням закону, а саме правочин містить підроблений підпис невідомої особи, договір не був підписаний позивачем чим порушенні вимоги статей 203, 207, 1058, 1059, 1958 ЦК України. Викладене свідчить, що договір № GB_KM/0920/UAH від 09 серпня 2018 року не відповідає вимогам закону і нормативно-правових актів Національного банку України про порядок укладання сторонами договору банківського вкладу (депозиту) в письмовій формі.

Позивачем не було надано оригінал договору, що говорить про відсутність у позивача договору, нібито укладеного з АТ «Місто Банк» на суму 69 460, 00 грн.

Позивачу було повідомлено, що АТ «Місто Банк» звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення діянь, що містять ознаки кримінальних правопорушень колишнім начальником Краматорського відділення АТ «Місто Банк» Красніковою Ю.С. щодо незаконних дій, пов`язаних із укладанням депозитних договорів, відкрито кримінальне провадження, одних із епізодів якого є правовідносини між Банком та позивачем з приводу спірного депозитного договору.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

07 червня 2021 року на адресу Донецького апеляційного суду від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу ПАТ «Місто Банк», в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

В обґрунтування відзиву зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга не обґрунтованою.

Зазначає, що доводи відповідача, які викладені у апеляційній скарзі є недоведеним та достовірними.

Звертає увагу суду на той факт, що при подачі позовної заяви нею було долучено оригінал квитанції, яка підтверджує внесення нею готівки у сумі 69 460 00 грн.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Як вбачається з наданого позивачкою копії договору банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в національній валюті з правом поповнення з виплатою відсотків щомісячно без права дострокового повернення № GB_KM/1340/UAH від 07.12.2018 року, укладеного між ПАТ «Місто Банк» в особі начальника Краматорського відділення АТ «Місто Банк» Красніковою Ю.С. та ОСОБА_1 позивачка (вкладник) розмістила в банку грошовий вклад в сумі 69460,00 грн. строком з 07.12.2018 до 11.07.2019 року з виплатою відсотків у сумі 18,0 % річних (п.1.1 договору). Вкладник вносить суму вкладу готівкою до каси банку або перераховує її з іншого власного вкладного (депозитного) чи поточного рахунку (п.1.2 договору). Відповідно до п.2.1 договору банк обліковує вклад на вкладному (депозитному) рахунку вкладника № НОМЕР_1 в Краматорському відділенні АТ «Місто Банк».

Як вбачається з оригіналу квитанції № CASH-34583 від 07.12.2018 року, ОСОБА_1 внесла суму 69460,00 грн. на депозитний рахунок № НОМЕР_1 згідно договору № GB_KM/1340/UAH від 07.12.2018 року.

12.07.2019 року позивачка надала до Краматорського відділення АТ «Місто Банк» заяву, в якій просила повернути гроші, розміщені на депозиті № GB_KM/1340/UAH від 07.12.2018 року.

На звернення ОСОБА_1 щодо повернення суми вкладу та відсотків, банком надана письмова відповідь від 12.07.2019 року № 838 про те, що договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в національній валюті № GB_KM/1340/UAH від 07.12.2018 року, укладений з ОСОБА_1 відсутній в системі обліку АТ «Місто Банк». Відповідно до даних обліку в системі ПЗ ОДБ «Мебіус-Банк» сума за договором № GB_KM/1340/UAH становить 2500,00 грн., що підтверджує факт укладання договору між ОСОБА_1 та АТ «Місто Банк» про банківський вклад на суму 2500,00 грн. Крім того, підпис ОСОБА_1 на заяві про повернення депозиту не відповідає підпису на договорі банківського вкладу (депозиту) наявного у документах банку, у заяві на переказ готівки та на довіреності на розпорядження грошовому коштами № 1 від 07.12.2018 року за договором банківського вкладу.

Також позивачку повідомлено про те, що АТ «Місто Банк» звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення діянь, що містять ознаки кримінальних порушень, колишнім начальником Краматорського відділення АТ «Місто Банк» ОСОБА_2 , а саме - пов`язаних з порушенням порядку укладення депозитних договорів та підробленням документів, привласненням коштів та перевищенням повноважень по операціям банківських вкладів.

Згідно відповіді ПАТ «Місто Банк» на ухвалу суду про витребування доказів, початкова сума вкладу за договором № GB_KM/1340/UAH становить 2500,00 грн., строк зберігання вкладу з 07.12.2018 року по 11.07.2019 року, відсоткова ставка 17,5 % річних, особові рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , за отриманням суми вкладу в розмірі 2500,00 грн. ОСОБА_1 не зверталася. Відповідно до даних обліку в системі ПЗ ОДБ «Мебіус-Банк» сума за договором № GB_KM/1340/UAH становить 2500,00 грн. Також зазначено, що АТ «Місто Банк» звернулось до Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області із заявою №1093 від 22.12.2018 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2. ч. 5 ст. 191. ч. 1 ст. 366, ст. 362 КК України начальником Краматорського відділення АТ «Місто Банк» Красніковою Ю.С., у зв`язку з чим надати оригінал договору № GB_KM/1340/UAH від 07.12.2018 року на суму вкладу 2500,00 грн. не надається можливим, оскільки останній було вилучено з банку на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до документів від 26.02.2019 року.

Також зазначено, що договір № GB_KM/1340/UAH від 07.12.2018 року, начебто укладений між ОСОБА_1 та АТ «Місто Банк» про банківський вклад на суму 69460,00 грн. є нікчемним, оскільки остання у Краматорському відділенні банку не з`являлася, договір не було укладено між сторонами на вказану суму, про що також свідчать розбіжності у підписі клієнту, що містяться у документах банку та документах, наданих ОСОБА_1 .

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ПАТ «Місто Банк» задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову складає 78 717, 26 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що споживач не повинен нести втрати та зазнавати якісь незручності через вади та недоліки в оформленні документів, допущені працівниками банку, оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, ідентифікувати та верифікувати клієнтів - власників рахунків, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій в силу пункту 174 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року № 174.

На підтвердження укладення договорів банківського вкладу та внесення грошових коштів на депозитні рахунки суди зобов`язані приймати навіть ті квитанції, які не відповідають певним вимогам законодавства і умовам договору банківського вкладу через недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства.

Під час розгляду було встановлено, що уповноважений працівник банку, який зобов`язаний дотримуватися вимог закону при укладанні договорів прийняв від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 69 460,00 грн. на виконання договору банківського вкладу, про що видав останній відповідну квитанцію, яка не викликає у суду сумніву. Тобто даною квитанцією підтверджено, що ПАТ «Місто Банк» отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 69 460,00 грн.

Таким чином, вираження волі повноважного представника Банку відбулось вчиненням певних дій, що мали місце втілення волі у письмовому вираженні.

Крім того, суд першої інстанції зазначив у своєму рішенні, що оскільки позивачем не було надано суду оригінал спірного договору, визначити на яких умовах було укладено договір депозиту, а саме щодо процентів, пені за невиконання умов договору, тощо, позовні вимоги про стягнення з відповідача нарахованих відсотків, трьох процентів річних, суми інфляції від простроченої суми, пені в розмірі трьох процентів за кожний день прострочення, задоволенню не підлягають, адже не підтверджені належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та часткового задоволення позову у повному обсязі.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката та іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно пункту 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року №516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до пункту 2.9 глави 2 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року №174, яка діяла на час укладення Договору, банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Пункт 10.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003р № 492, передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунка кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно до пункту 2.1 та пункту 2.3 глави 2 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 №492 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) банкам забороняється відкривати та вести анонімні (номерні) рахунки. Банки зобов`язані на підставі офіційних документів або засвідчених в установленому законодавством України порядку їх копій ідентифікувати та верифікувати клієнтів - власників рахунків/представників власників рахунків/осіб, які відкривають рахунки на користь третіх осіб у порядку, установленому законодавством України з питань запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та нормативно-правовим актом Національного банку з питань фінансового моніторингу. Рахунок клієнту відкривається лише після його ідентифікації та верифікації банком. Банк під час ідентифікації та верифікації клієнта встановлює ідентифікаційні дані про цього клієнта, передбачені статтею 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Як вбачається з договору банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в національній валюті з правом поповнення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення GB_KM/1340/UAH від 07.12.2018, між вкладником ОСОБА_1 та ПАТ «Місто Банк» в особі начальника Краматорського відділення AT «Місто Банк» Красніковою Ю.С. укладено Договір банківського вкладу (депозиту) в національній валюті без права поповнення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення, за умовами якого ОСОБА_1 передала Банку 69 460,00 грн. на зберігання строком з 07.12.2018 року по 11.07.2019 року під 18 % річних. Договір містить паспортні дані ОСОБА_1 , скріплений підписами ОСОБА_2 , яка діяла від імені Банку на підставі Довіреності № 22 від 01 лютого 2018 року і вкладника ОСОБА_1 , а також скріплений відтиском печатки Краматорського відділення Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» (а.с.17-19).

У квитанції № CASH_34583 від 07 грудня 2018 року відображена інформація про здійснення касової операції 07 грудня 2018 року по внесенню ОСОБА_1 готівки у сумі 69 460,00 грн. на депозитний рахунок № НОМЕР_3 /NOVOIK згідно договору № GB_KM/1340/UAH 0 7.12. 2018 року квитанція скріплена підписом касира та бухгалтера Банку, а також містить відтиск штампу Банку із зазначенням реквізитів останнього (а.с.20).

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц суди мають у порядку, передбаченому процесуальним законом, перевіряти доводи сторін і досліджувати докази стосовно додержання письмової форми договорів банківського вкладу, враховуючи, що недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. Отже, беручи до уваги зазначений висновок й обставини, встановлені судами у справі № 463/5896/14-ц, Велика Палата Верховного Суду вважає, що, укладаючи договір банківського вкладу, сторони дотримали його письмової форми. Відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Необлікування банком таких коштів не можна вважати недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми. Окрім того, за змістом частини першої статті 1058 ЦК України договір банківського вкладу є реальним договором, тобто вважається укладеним у разі прийняття банком від вкладника або від третьої особи на користь вкладника грошової суми. Такі дії вкладника чи третьої особи в його інтересах є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким у вкладника з`являється право вимагати від банку повернення суми вкладу та виплати відсотків на неї, а у банку - відповідні обов`язки. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) та банку (боржника) (див. також висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 6 квітня 2016 року у справі № 6-352цс16). Велика Палата Верховного Суду вважає, що апеляційний суд правильно вказав, що наведений висновок Верховного Суду України не суперечить його висновкам у справах № 6-17цс12 і № 6-118цс14, які Верховний Суд України у справі № 6-352цс16 врахував, формуючи підхід до застосування норм матеріального права у правовідносинах, що виникли у вкладника з банком внаслідок викрадення/привласнення працівниками останнього коштів під час виконання ними їх службових обов`язків. (1.2) Щодо способу захисту прав позивача За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. З огляду на вказане апеляційний суд у резолютивній частині його рішення дійшов правильного висновку про необхідність відмовити у задоволенні вимоги про визнання договору банківського вкладу нікчемним. Висновки щодо застосування норм права Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту (частина перша статті 1059 ЦК України). У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним (частина друга цієї статті). Оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства та/чи умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. Відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Необлікування банком таких коштів не можна вважати недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Висновок суду першої інстанції щодо дотримання письмової форми договору банківського вкладу між сторонами є обґрунтованим, повністю узгоджується з висновками викладеними у вищезазначеній Постанові Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах та є обов`язковим для застосування судами.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду, погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що саме уповноважений працівник банку, який був зобов`язаний дотримуватися вимог діючого законодавства при укладанні договору, підписав даний договір та прийняв від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 69 460,00 грн. на виконання договору банківського вкладу, про що видав відповідну квитанцію. Отже, ці обставини ніяким чином не можуть впливати на права позивача на повернення належним йому за таким договором коштів.

11 вересня 2019 року позивачка звернулась до Краматорського відділення АТ «Місто банк» з заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу та повернення суму вкладу (а.с.25).

Відповідно до частини 2 статті 1060 ЦК України та пункту 3.3. Постанови НБУ № 516, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Листом від 12 липня 2019 року № 838 БТ банк повідомив позивачку про те, що відносини сторін за договорами, укладеними за відсутністю належних повноважень чи неуповноваженими особами, підлягають розгляду в судовому порядку (а.с.21-22).

За змістом частини 1 статті 1058 ЦК України договір банківського вкладу є реальним договором, тобто вважається укладеним у разі прийняття банком від вкладника або від третьої особи на користь вкладника грошової суми. Такі дії вкладника чи третьої особи в його інтересах є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким у вкладника з`являється право вимагати від банку повернення суми вкладу та виплати відсотків на неї, а у банку - відповідні обов`язки. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) та банку (боржника).

Отже, встановивши, що сторонами дотримано письмову форму договору банківського вкладу, наявні документи на підтвердження укладення договору № GB_KM/1340/UAH від 07.12.2018 року та квитанція № CASH-34583 від 07.12.2018 року про внесення ОСОБА_1 вкладу у розмірі 69460,00 грн. на депозитний рахунок № 0001/NOVOIK згідно договору № GB_KM/1340/UAH 07.12.2018 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо недотримання у даному випадку вимог закону щодо письмової форми договору банківського вкладу є не обґрунтованими та зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права, оскільки суперечать вимогам закону та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду викладених в постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц.

Доводи апеляційної скарги, що кошти за договором з ОСОБА_1 не були належним чином обліковані Банком, внаслідок неправомірних дій його працівників та Банк звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення діянь, що містять ознаки кримінальних правопорушень колишнім начальником Краматорського відділення АТ «Місто Банк» щодо незаконних дій, пов`язаних із укладанням депозитних договорів, в тому числі і спірного депозитного договору з позивачем, правових висновків суду не спростовують, оскільки договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з`являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника), а тому з моменту передачі грошових коштів уповноваженій особі банку саме банк є їх власником, а тому саме банку спричинена шкода вищезазначеним злочином. Наявність кримінального провадження у даному випадку не може впливати на права вкладника щодо повернення належних йому коштів.

Доводи апелянта стосовно того, що договір містить підроблений підпис позивача є безпідставними та не спростовують висновки суду.

Інші доводи апеляційної скарги, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Отже, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст.7, 19, 369, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 24 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: О.А. Мірута

Судді: Г.В.Новікова

Я.В. Хейло