КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І.(суддя-доповідач), Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 15 лютого 2021 року про повернення заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до міжнародної громадської організації «Міжнародна освітньо-культурна Асоціація», третя особа - Народний художній колектив хореографічна студія «Весняночка» позашкільного навчального закладу «Міський палац дитячої та юнацької творчості» міста Запоріжжя, про стягнення заборгованості за договором,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом, як уповноважена особа Народного художнього колективу хореографічної студії «Весняночка» позашкільного навчального закладу «Міський палац дитячої та юнацької творчості» м.Запоріжжя.

Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість перед батьками вихованців Народного художнього колективу хореографічної студії «Весняночка» в розмірі 153 500 грн.

В день звернення із позовною заявою ОСОБА_1 подала також заяву про забезпечення позову, а саме накладення арешту на грошові кошти на рахунку відповідача.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 15 лютого 2021 року заяву про забезпечення позову повернуто позивачу в зв`язку із відсутністю повноважень ОСОБА_1 на представлення інтересів художнього колективу.

Не погоджуючись із вказаним висновком суду, ОСОБА_1 в особі свого представника, звернулась до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що відповідні повноваження на представлення інтересів були надані батьками вихованців художнього колективу відповідно до наявного в матеріалах справи протоколу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Повертаючи заяву, місцевий суд виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повноважень ОСОБА_1 як уповноваженої особи Народного художнього колективу хореографічної студії «Весняночка» позашкільного навчального закладу «Міський палац дитячої та юнацької творчості» м.Запоріжжя

Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ст. 46 ЦПК України Здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Відповідно до ч.1 ст. 47 ЦПК України Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно із ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

ОСОБА_1 звернулась із позовом та відповідно із заявою про забезпечення позову, як фізична особа, про що крім того свідчать позовні вимоги, де позивачка просить стягнути спірні кошти на свою користь.

Визначення нею свого статусу, як уповноваженої особи Народного художнього колективу хореографічної студії «Весняночка» позашкільного навчального закладу «Міський палац дитячої та юнацької творчості» м.Запоріжжя., не може слугувати підставою для повернення позовної заяви, з огляду на відсутність підтвердження повноважень від вказаного художнього колективу, оскільки ОСОБА_1 , як вже зазначалось звернулась з позовом від свого імені, як фізична особа, а визначення нею свого статусу, як уповноваженої особи Народного художнього колективу, являється обґрунтуванням позовних вимог.

Крім того, ОСОБА_1 визначено Народний художній колектив хореографічної студії «Весняночка» позашкільного навчального закладу «Міський палац дитячої та юнацької творчості» м.Запоріжжя в якості третьої особи, а не в якості позивача.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що вищевказаний Народний художній колектив хореографічної студії «Весняночка» не має статусу юридичної особи та відповідно не може виступати стороною в цивільному процесі та відповідно уповноважувати на вказане інших осіб.

Місцевий суд не врахував вищевказаного, зокрема, що позовна заява підписана адвокатом Храпійчук В.О., уповноваженого ОСОБА_1 , як фізичною особою, яка має право в порядку, встановленому Цивільним Процесуальним Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та зокрема із заявою про забезпечення позову, а відсутність у ОСОБА_1 статусу уповноваженої особи Народного художнього колективу хореографічної студії «Весняночка» позашкільного навчального закладу «Міський палац дитячої та юнацької творчості» м.Запоріжжя не може бути підставою для повернення заяви про забезпечення позову, оскільки вказаний колектив не являється позивачем.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що висновок суду про відсутність підтвердження повноважень представника позивача є помилковим, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 15 лютого 2021 року про повернення заяви про забезпечення позову скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для проводження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «16» червня 2021 року.

Сліпченко О.І.

Гаращенка Д.Р.

Сушко Л.П.