КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/48/18 головуючий у суді І інстанції Винниченко Л.М.
провадження №22-ц/824/3542/2021 головуючий у суді ІІ інстанції: Мостова Г.І
УХВАЛА

ОКРЕМА ДУМКА

12 квітня 2021 року м. Київ

У порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, висловлюю окрему думку й прошу додати її до справи № 755/48/18.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 квітня 2027 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Подольського Вадима Олеговича задоволено, заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 червня 2018 року скасоване з ухваленням нового судового рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - відмовлено.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, не проявляє до нього батьківської турботи, не піклується про нього, не цікавиться його життям та здоров`ям, не утримує матеріально, дитина проживає з позивачем, яка займається її вихованням та утриманням. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано.

Київський апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції, вважав, що незацікавленість батька, який сплачує аліменти, в шкільному житті дитини, його відсутність на спортивно-масових заходах, батьківських зборах, необізнаність про стан здоров`я дитини не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, а свідчить про відсутність емоційного зв`язку між членами родини, що може бути результатом відсутності сталого спілкування. Все встановлене вище у своїй сукупності, не може безперечно свідчити про ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того, вважав, що суд першої інстанції не встановив винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також того, чи можливо змінити його поведінку в кращу сторону, не сприяв захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування, не врахував того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, та того, що до відповідача раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання сина.

Однак, з висновками Київського апеляційного суду не погоджуюсь, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Для встановлення факту ухилення батьків від виконання своїх, суду необхідно дослідити докази, які підтверджують зазначений факт та надати їм оцінку.

У справі, яка переглядалась суд апеляційної інстанції вважав, що незацікавленість батька, який сплачує аліменти, в шкільному житті дитини, його відсутність на спортивно-масових заходах, батьківських зборах, необізнаність про стан здоров`я дитини не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, а свідчить про відсутність емоційного зв`язку між членами родини, що може бути результатом відсутності сталого спілкування.

Тобто, суд апеляційної інстанції, встановивши фактично обставини відсутності спілкування дитини з батьком, та відсутність будь яких зв`язків між батьком та сином (пояснення дитини, про те, що він побачивши батька уявляв його зовсім по-іншому), що є безумовною обставиною для задоволення позову про позбавлення батьківських прав, навівши норми європейського законодавства, фактично нівелював норму внутрішнього законодавства (п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України), поставивши права батька понад правами дитини, прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволені позову про позбавлення батьківських прав.

Доказами наявними в матеріалах справи підтверджується факт того, що батько не цікавиться шкільним життям сина, його спортивними досягненнями та здоров`ям сина, що свідчить про ухилення батька від виконання своїх батьківських обов`язків. Суд апеляційної інстанції, фактично встановивши ухилення батька від виконання ним своїх обов`язків спростовує зазначені обставини іншою встановленою обставиною (відсутність емоційного зв`язку між членами родини, відсутність сталого спілкування між батьком та сином), що є також підставою для позбавлення батьківських прав.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлені обставини нехтування батьком інтересів дитини та здійснення перешкод у спортивному та духовному розвитку сина, а саме сторонами в суді апеляційної інстанції визнавався факт відмови батька у наданні дозволу на виїзд за кордон на спортивні змагання сина.

Сімейним законодавством України не встановлено обов`язку державних органів або матері (батька) дитини застосовувати попередження про необхідність змінити ставлення до виховання сина (дочки), до того з батьків хто не проживає разом з дитиною.

Київський апеляційний суд всупереч вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України встановивши обставини ухилення батька від виконання своїх батьківських обов`язків безпідставно не взяв до уваги висновок служби у справах дітей щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача та прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням вище викладеного, вважаю, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко