Справа № 333/6882/19
Провадження № 2/333/1782/21
РІШЕННЯ

Іменем України

08 червня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Бобко О.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 17.02.2018 року між ним і ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 130 000 грн. 00 коп., зі строком повернення грошових коштів до 01.01.2019 року. В підтвердження факту укладання договору позики та одержання від ОСОБА_2 грошей у зазначеній сумі, відповідач написав розписку. Своїх зобов`язань за договором ОСОБА_2 не виконав. На його вимоги щодо повернення грошових коштів відповідач не реагує, добровільно повернути кошти не бажає, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав.

ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 130 000 грн., проценти за користування позикою за період з 17.02.2018 року по 02.12.2019 року в сумі 40 264,41 грн., 3 % річних за період 01.01.2019 року по 02.12.2019 року у розмірі 3 590,14 грн., інфляційні втрати за період з 01.01.2019 року по 02.12.2019 року у розмірі 7 358 грн. та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2020 року позов ОСОБА_1 було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики від 17.02.2018 року в сумі 181 212 грн., а також судові витрати.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2021 року за заявою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 зазначене заочне рішення було скасовано, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче засідання.

04.03.2021 року від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач визнає позов частково, з огляду на те, що після спливу визначеного договором строку позики, тобто, після 01.01.2019 року позивач не мав права нараховувати проценти за користування позикою, а також те, що позивачем не правильно розрахована сума інфляційних втрат. З урахуванням зазначеного, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

08.04.2021 року від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надійшла заява про уточнення розміру позовних вимог, відповідно до якої вони просять стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 130 000 грн., проценти за користування позикою за період з 17.02.2018 року по 01.01.2019 року в сумі 19 720,83 грн., 3 % річних за період 01.01.2019 року по 02.04.2021 року у розмірі 8 793,70 грн., інфляційні витрати за період з 01.01.2019 року по 02.04.2021 року у розмірі 15 366 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2021 року підготовче засідання було закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 усудове засідання не з`явились, про час і місце судового розгляду були повідомлені своєчасно та належним чином. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, зазначила, що позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримують у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 усудове засідання не з`явились, про час і місце судового розгляду були повідомлені своєчасно та належним чином. Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача, зазначив, що позовні вимоги визнають та наполягають на раніше поданому відзиві.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

17.02.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 130 000 грн., зі строком повернення грошових коштів до 01.01.2019 року.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей.

Договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

У статті 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором між ними. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про те, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок заборгованості за договором позики від 17.02.2018 року, встановив, що у відповідача існує заборгованість з основної суми боргу у сумі 130 000 грн., процентів за користування позикою, 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання та інфляційних збитків за прострочення виконання зобов`язання.

В той же час суд не погоджується із наданим позивачем розрахунком в частині нарахування суми процентів за користування позикою, 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання та інфляційних збитків за прострочення виконання зобов`язання та вважає, що вказана сума повинна бути розрахована, виходячи з наступного.

Договір позики укладено 17.02.2018 року, строк його дії до 01.01.2019 року, отже після спливу цього строку, а саме з 02.01.2019 року настає відповідальність за порушення грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За період з 17.02.2018 року по 01.03.2018 року розмір процентів за користування позикою становить 740,82 грн. з розрахунку: 130 000 грн. (сума позики) х 16% (облікова ставка НБУ):365 днів х 13 днів (період користування позикою).

За період з 02.03.2018 року по 12.07.2018 року розмір процентів за користування позикою становить 8 052,87 грн. з розрахунку: 130 000 грн. (сума позики) х 17% (облікова ставка НБУ):365 днів х 133 днів (період користування позикою).

За період з 13.07.2018 року по 06.09.2018 року розмір процентів за користування позикою становить 3 490,41 грн. з розрахунку: 130 000 грн. (сума позики) х 17,5% (облікова ставка НБУ):365 днів х 56 днів (період користування позикою).

За період з 07.09.2018 року по 01.01.2019 року розмір процентів за користування позикою становить 7 500, 82 грн. з розрахунку: 130 000 грн. (сума позики) х 18% (облікова ставка НБУ):365 днів х 117 днів (період користування позикою).

Отже, всього за період з 17.02.2018 року по 01.01.2019 року розмір заборгованості відповідача за процентами за користування позикоюскладає 19 784 грн. 92 коп.

Також, суд не погоджується з розрахунком суми 3% річних від простроченої суми, так як даний розрахунок був виконаний з 01.01.2019 року, а не з 02.01.2019 року, що фактично призвело до подвійного нарахування відповідачу відсотків за 01.01.2019 року, а саме відсотків за користування кредитом у розмірі облікової ставки НБУ та 3 % річних.

Відтак, 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, як відповідальність за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за прострочений період з 02.01.2019 року по 02.04.2021 року становить 8 783,01 грн., з розрахунку: 130 000 грн. (сума позики) х 3% : 365 днів х 822 днів (період прострочення виконання грошового зобов`язання).

Крім того, суд не погоджується з розрахунком суми інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Сума інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України, як відповідальність за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за прострочений період з 02.01.2019 року по 02.04.2021 року становить 17 771 грн., з розрахунку: 130 000 грн. (сума позики) х 113,67 % (сукупний індекс інфляції:101,00% х 100,50% х 100,90% х 101,00% х 100,70% х 99,50% х 99,40% х 99,70% х 100,70% х 100,70% х 100,10% х 99,80% х 100,20% х 99,70% х 100,80% х 100,80% х 100,30% х 100,20% х 99,40% х 99,80% х 100,50% х 101,00% х 101,30% х 100,90% х 101,30% х 101,00% х 101,70%) - 130 000 грн. (сума позики).

Таким чином, борг за договором позики в сумі 130 000 грн., заборгованість по процентам за користування позикою у сумі 19 784,92 грн., 3% річних у сумі 8 783,01 грн. та інфляційні втрати в сумі 17 771 грн. повинні бути стягнені з відповідача на користь позивача.

Позивач у своєму позові просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 130 000 грн., проценти за користування позикою в сумі 19 720,83 грн., 3 % річних у сумі 8 793,70 грн. та інфляційні витрати у розмірі 15 366 грн., тобто в наслідок неправильно проведених розрахунків, позивач просить суд стягнути з відповідача борг у розмірі меншому ніж він фактично є.

В силу принципу диспозитивності суд не може з власної ініціативи виходити за межі позову, оскільки норми матеріального права не повинні суперечити нормам процесуального права, якими суд керується при вирішенні спору, а тому вважає, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню борг за договором позики у розмірі 173 869,84 грн., який складається з: 130 000 грн. - боргу за договором позики;19 720,83 грн. - процентів за користування позикою; 8 783,01 грн. - 3 % річних; 15 366 грн. - інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, враховуючи, що позов задоволено на 173 869,84 грн.,тобто на 99,99% (173 869,84Х100:173 880,53), тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1811,93 грн. (1812,12Х99,99:100).

Керуючись ст. ст. 546, 623, 625, 1046, 1048 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 280, 289 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 борг за договором позики від 17.02.2018 року в сумі 173 869 (сто сімдесят три тисячі вісімсот шістдесят дев`ять) грн.84 коп., який складається з: 130 000 (сто тридцять тисяч) грн. суми позики; 19 720 (дев`ятнадцять тисяч сімсот двадцять) грн. відсотків за користування позикою за період з 17.02.2018 року по 01.01.2019 року, 8 783 (вісім тисяч сімсот вісімдесят три) грн. 01 коп. 3%річних за період з 02.01.2019 року по 02.04.2021 року, 15 366 (п`ятнадцять тисяч триста шістдесят шість) грн. - інфляційних втрат за період з 02.01.2019 року по 02.04.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 понесені судові витрати в розмірі 1811 грн. 93 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08.06.2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод