Справа № 161/7735/21
Провадження № 2/161/2512/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Денисюка І.В.,

представника відповідача Калініна С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

27 квітня 2021 року на адресу суду надійшов позов ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 13 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір №1931582, за умовами якого відповідач отримав 10 000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Пункт 7.1 Кредитного договору визначає, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Однак, відповідач належним чином умов кредитного договору не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість. Станом на 04 січня 2021 року сума заборгованості відповідача за кредитом становить 33 600,00 гривень, з яких: 1) прострочена заборгованість за сумою кредиту 10 000 гривень; 2) прострочена заборгованість за комісією 5000 гривень; 3) прострочена заборгованість за процентами 17 600 гривень; 4) строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 гривень; 5) строкова заборгованість за комісією 0,00 гривень; 6) строкова заборгованість за процентами 0,00 гривень; 7) строкова заборгованість за штрафами і пенею 1000 гривень.

27 березня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №49-МЛ, відповідно до умов якого відбулось відступлення права вимоги, в тому числі, за кредитним договором №1931582 від 13 грудня 2019 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан».

Таким чином, первинний кредитор ТОВ «Мілоан» передав ТзОВ «Кредит-Капітал» відповідно до Договору відступлення прав вимоги №46-МЛ від 27 березня 2020 року разом з матеріалами кредитної справи та Довідку про ідентифікацію, яка підтверджує, що ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1931582 від 13 грудня 2019 року. Акцепт договору позичальником вчинено з використанням підпису одноразовим ідентифікатором.

На підставі наведеного, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №1931582 від 13 грудня 2019 року в розмірі 33 600 гривень на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 гривень на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.

23 червня 2021 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Калініна С.К. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому позов заперечує з огляду на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. Зокрема, представник відповідача вказує, що надана позивачем копія кредитного договору №1931582 від 13 грудня 2019 року в своєму розділі «Реквізити сторін» містить лише зазначення інформації про позичальника та позикодавця, хоча відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Зазначений в довідці ТОВ «Мілоан» одноразовий ідентифікатор «W638427», яким ніби то підписаний кредитний договір, відповідач ніколи не отримував, об`єктивних доказів отримання відповідачем такого одноразового ідентифікатора позивачем не надано. Крім того, позивачем не надано заяви відповідача на підтвердження його наміру отримати кредит, не надано відомостей про номер платіжної карти, на яку мали надійти кредитні кошти. Інформація про спосіб отримання відповідачем кредитних коштів (банківський рахунок чи номер карти) відсутня також і в кредитному договорі. В матеріалах справи відсутні також первісні касово-бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредиту. З огляду на наведене представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача, беручи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позов заперечував з підстав, які відповідають змісту відзиву на позовну заяву, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та здійснити розподіл судових витрат.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

За частиною першою статті 205ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно положень статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як вбачається зі змісту наявного у справі кредитного договору №1931582 від 13 грудня 2019 року, позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Сума кредиту становить 10 000 гривень. Кредит надається строком на 28 днів з 13 грудня 2019 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 10 січня 2020 року. Сукупна вартість кредиту складає 6600 гривень в грошовому виразі та 860,00 % річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Комісія за надання кредиту: 1000 гривень, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 5600,00 гривень, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с. 5-7).

Згідно п. 6.1 Кредитного договору цей договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений на веб-сайті Товариства miloan.ua.

Розміщені в особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон Позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку, вказаними позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) Особистому кабінеті на сайті Товариства. Після укладення цей Кредитний договір розміщується в Особистому кабінеті Позичальника (п.6.2 Кредитного договору).

За змістом п. 6.3 Кредитного договору позичальник, приймаючи пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком розрахунків) Договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору; він не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність Позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього Договору про які він не повідомив Товариство (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана Товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повного, актуальною та достовірною; він відповідає вимогам Заявника, що встановлені розділом 2 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору.

Укладення Товариством кредитного договору з Позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 Кредитного договору). Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.6.5 Кредитного договору).

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно положень п.5.1 Кредитного договору позичальник підтверджує, що до підписання цього договору ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п.6.3) та Правилами надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua та є невід`ємною частиною цього договору.

Ці Правила, за твердженням позивача, є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Суд звертає увагу на те, що вказані Правила позивачем до позовної заяви не долучено. Більше того, інформація з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Вказаний висновок також узгоджується із висновком викладеним у постанові Великої Палат Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема, передбачено, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Дослідивши наявну в матеріалах справи копію кредитного договору №1931582 від 13 грудня 2019 року, суд встановив відсутність в ньому підпису позичальника, проставленого в порядку, передбаченому ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», внаслідок чого суд позбавлений можливості дійти однозначного висновку про дотримання письмової форми договору та всіх його істотних умов. Електронно-цифровий підпис відсутній також і на інших документах долучених до позову, зокрема, графіку розрахунків. Долучена до позову довідка ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію не може бути належним та достовірним доказом укладення відповідачем Кредитного договору №1931582 від 13 грудня 2019 року як в цілому так і щодо його конкретної редакції.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження отримання відповідачем кредиту позивачем приєднано до матеріалів справи копію платіжного доручення №5133501 від 13 грудня 2019 року, відповідно до якого платник ТОВ «Мілоан» перерахував отримувачу ОСОБА_1 10000 гривень, призначення платежу кредитні кошти від ТОВ «Мілоан» згідно з договором 1931582 (а.с. 27).

Суд відхиляє вказане платіжне доручення в якості доказу отримання відповідачем кредитних коштів. Зміст цього платіжного доручення не відповідає вимогам, встановленим ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо обов`язкових реквізитів первинного бухгалтерського документа та вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ №22 від 21.01.2004 року.

Крім того, у справі відсутні відомості щодо відкриття ОСОБА_1 відповідного кредитного рахунку (кредитної картки) на виконання умов кредитного договору та зарахування вказаних коштів на цей кредитний рахунок.

Відсутні також і докази фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника).

Згідно з положеннями ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», що діяли на момент виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять відомостей стосовно того, що примірник електронного договору були вручені ОСОБА_1 як споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, що позивачем не спростовано.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц).

Таким чином, враховуючи, що позивачем не доведено факту волевиявлення ОСОБА_1 на укладення кредитного договору №1931582 від 13 грудня 2019 року з ТОВ «Мілоан» суд дійшов висновку, що відповідний правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином відповідачем не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що кредитні правовідносини між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» не виникли, ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за відповідним договором відступлення прав вимоги №46-МЛ право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором не набуло.

З наведених мотивів суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд застосовує п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в разі відмови в позові покладаються на позивача.

Судом встановлено, що 02 червня 2021 року ОСОБА_1 уклав Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги з Адвокатським бюро «Калінін і Партнери», предметом якого є надання Бюро усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту в справі Луцького міськрайонного суду Волинської області №161/7735/21 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 46-48).

Згідно з п. 3.2 Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги за правничу допомогу клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду), розмір якого, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами в додатках до цього Договору з урахуванням Рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновників Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» №3/2018 від 17 липня 2018 року.

Відповідно до Додатку №1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги сторони вказаного договору домовились, що за надання професійної правничої (правової) допомоги клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) в розмірі 5 000 гривень (а.с. 48).

Відповідно до акту виконаних робіт №2 від 17 червня 2021 року наданої правничої допомоги Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» витрачено на надання правничої допомоги ОСОБА_1 11 год. 00 хв. часу. В цьому акті наводиться детальних опис наданих адвокатським бюро послуг та їх вартість (а.с. 51).

ОСОБА_1 сплатив гонорар Адвокатському бюро «Калінін і Партнери» за надання правничої допомоги у розмірі 5000 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру від 09 червня 2021 року (а.с. 50).

Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Необхідно зауважити, що ч. 6 ст.137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи. Наведене дає підстави для висновку, що витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. є доведеними, а їх обсяг є співмірним з обсягом наданих адвокатським бюро послуг, виконаних робіт, а тому підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то з позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» слід стягнути в користь відповідача ОСОБА_1 5000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 141, 247, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» в користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в сумі 5000 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького,1 корпус 28; );

Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Дата складення повного тексту рішення 02 липня 2021 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М. Філюк