Справа № 463/8489/19
Провадження № 2/463/132/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Мармаша В.Я.,

при секретарі судових засідань - Заставній С.Л.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Альфа-Банк", третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, яким просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 10.08.2018, зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 11708, про звернення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що не підлягає виконанню. Позов із врахуванням доповнення його підстав мотивує тим, що порушені строки винесення виконавчого напису нотаріуса, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. 10 червня 2015 року за вих. № 08.206-297/96-9385 представником ПАТ "Укрсоцбанк" Бачинським О.М. направлено на адресу ОСОБА_2 вимогу-повідомлення про усунення порушень договору відновлювальної кредитної лінії та іпотечного договору. Згідно зазначеного повідомлення представник кредитора, посилаючись на відповідні пункти кредитного та іпотечних договорів, вимагав від ОСОБА_2 у тридцятиденний строк з дня отримання даної вимоги достроково у повному обсязі погасити заборгованість за вказаним договором кредитної лінії, а у випадку невиконання зазначених вимог зазначив, що ПАТ "Укрсоцбанк" розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки та судового виселення. Надіславши таку вимогу, банк встановив новий строк виконання основного зобов`язання, який сплив через 30 днів з моменту направлення ОСОБА_2 зазначеної вимоги-повідомлення, тобто з 10 липня 2015 року. З цього часу і виникло право вимоги банку до ОСОБА_3 щодо зазначеного вище майна. В той же час виконавчий напис нотаріуса винесений 10 серпня 2018 року, тобто понад три роки з моменту виникнення права вимоги, що є порушенням ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Зазначена позиція знайшла своє відображення в численних правових позиціях Верховного Суду України та Верховного Суду, зокрема, у рішеннях ВС України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-169цс14, від 17 вересня 2014 року у справі №6-125цс14 та інших. Також у даному випадку відсутня безспірність заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Відповідно до п. 1-1 даного Переліку такими документами є іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються, в тому числі засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак така письмова вимога боржнику не надсилалась, розрахункового документу, що підтверджує надіслання такої письмової вимоги з описом вкладення не існує. У виконавчому написі відсутні відомості про надіслання такої вимоги стягувачем боржнику. Відповідно до п. 3.2 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, заборгованість боржника визнається безспірною, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів. Відсутність зазначених вище документів свідчить про відсутність безспірності заборгованості. Зазначений висновок викладений у правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/8269/15-ц (постанова від 16 травня 2018), відповідно до якої виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню, зокрема, у разі неповідомлення боржника про початок такої процедури. Крім того, визначений у виконавчому написі розмір заборгованості не є безспірним, оскільки спір з цього приводу розглядається у Львівському апеляційному суді, у справі проводиться судова економічна експертиза, а факти перерахування коштів ОСОБА_2 , розмір та структура заборгованості за кредитним договором не є доведеними. Крім того, як слідує із виконавчого напису, банк продовжував нараховувати заборгованість за процентами після 10 липня 2015 року. В цей же час, звернення із вимогою-повідомленням до ОСОБА_2 про повернення кредиту в повному обсязі свідчить про припинення договору кредитної лінії зі спливом зазначеного у вимозі-повідомленні тридцятиденного терміну. Аналогічний висновок міститься в правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 6 лютого 2019 року у справі № 175/4753/15-ц, згідно якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК. Однак, як слідує із виконавчого напису про звернення стягнення на квартиру ОСОБА_2 , проценти нараховувались з 10 вересня 2015 року по 22 червня 2018 року. Крім того, зміст виконавчого напису не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення. У виконавчому написі, що є предметом оскарження, всупереч зазначених вище вимог закону передбачено, що виконавчий напис може бути пред`явлено до виконання протягом трьох років, а не одного року. Крім того, у зазначеному виконавчому написі не зазначено розмір плати, суми державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника. В інших заявах по суті спору сторона позивача додатково мотивувала позов тим, що, хоч згідно із документами, що надійшли від приватного нотаріуса Чоловського В.А., 22 червня 2018 року відповідачем направлялись позивачу дві вимоги про усунення порушень поштовими відправленнями № 369 та № 377, однак такі згідно даних Укрпошти не були вручені адресатові та були повернуті відправнику за закінченням терміну зберігання 26 липня 2018 року.

У письмовому відзиві сторона відповідача АТ «Альфа-Банк» проти позову заперечила з підстав того, що згідно з п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою KM України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, шо випливають з кредитних відносин, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того, згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами, організаціями не більше одного року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц визначено, що правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Сам факт звернення кредитора до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, позаяк спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, а за об`єктивним закріпленням такого виду заборгованості у Переліку (п. 36). Таким чином, факт безспірності заборгованості підтверджують документи, що були надані приватному нотаріусу, їх перелік, обсяг і зміст відповідав вимогам Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення. За таких обставин, є непереконливими доводи й аргументи позивача, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник не мав безспірної заборгованість перед стягувачем чи заборгованість не мала такого розміру як зазначено у виконавчому написі. Тому відсутні правові підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із аналогічних викладеним у заявах по суті спору підстав.

Представник відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив, надав суду пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов.

Третя особа в судове засідання жодного разу не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, пояснень у справі не надавав. З врахуванням наявних у справі доказів, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Позовна заява надійшла до суду 07.10.2019. Ухвалою суду від 11.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19.12.2019 проведено заміну позивача АТ «Укрсоцбанк» його правонаступником АТ «Альфа-Банк». Ухвалою суду 29.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. До закінчення підготовчого провадження сторонами подано письмові заяви по суті спору, в тому числі позивачем подано заяву про доповнення підстав позову, відповідачем подано відзив на позов. Всі наявні у справі докази були надані сторонами або витребувані за їх клопотанням судом.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справа не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що підтверджується наданими сторонами доказами, що 29.08.2008 між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого у спірних правовідносинах є відповідач АТ «Альфа-Банк», та позивачем укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 600/02.1-7-654, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кошти на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання в межах визначеного ліміту заборгованості. В якості забезпечення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, 29.08.2008 між сторонами укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 загальною площею 142,8 кв.м.

В рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором в сумі 2490588,03 грн. оспорюваним виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 10.08.2018, зареєстрованим в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 11708, звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Як встановлено судом, між сторонами з 2015 року існує тривалий спір з приводу звернення стягнення на вищевказаний предмет іпотеки та виселення із квартири позивача (справа 463/3782/15-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 ). Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 31 січня 2019 року (не набрало законної сили) позов задоволено частково та звернуто стягнення на вищевказаний предмет іпотеки. На зазначене рішення суду ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, за якою відкрито апеляційне провадження. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06.06.2019 у справі призначено судову економічну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено. Апеляційний розгляд вищезазначеної справи на даний час не закінчений.

Не зважаючи на обраний первинно судовий спосіб захисту цивільного права, під час розгляду справи судом відповідач одночасно 10.08.2018 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. з аналогічною за змістом заявою про вчинення виконавчого напису шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, вказуючи при цьому на безспірний характер заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, зважаючи на існування тривалого спору між сторонами, в тому числі щодо розміру заборгованості за кредитним договором, з приводу чого судом апеляційної інстанції призначено судову економічну експертизу, суд вважає, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом заборгованість за кредитним договором не була безспірною. При цьому у матеріалах, на підставі яких був вчинений виконавчий напис нотаріусом, які були витребувані судом, відсутні будь-які документи на підтвердження обрання відповідачем до цього судового способу захисту цивільного права, й обставина розгляду відповідної справи судом відповідачем не була повідомлена нотаріусу, що вплинуло на висновок останнього щодо безспірності заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Як встановлено судом, 10 червня 2015 року за вих.№ 08.206-297/96-9385 представником ПАТ "Укрсоцбанк" Бачинським О.М. направлено в адресу ОСОБА_2 вимогу-повідомлення про усунення порушень договору відновлювальної кредитної лінії, іпотечного договору зазначених вище. Згідно зазначеного повідомлення представник кредитора, посилаючись на відповідні пункти кредитного та іпотечних договорів, вимагав від ОСОБА_2 у тридцятиденний строк з дня отримання даної вимоги достроково у повному обсязі погасити заборгованість за вказаним договором кредитної лінії, а у випадку невиконання зазначених вимог зазначив, що ПАТ "Укрсоцбанк" розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки та судового виселення.

Підставою для пред`явлення зазначеної вимоги було те, що відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Як зазначено в роз`ясненні Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справі, зокрема у п. 24 Постанови від 30 березня 2012 № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Таким чином, надіславши відповідну вимогу, банк встановив новий строк виконання основного зобов`язання, який сплив через 30 днів з моменту надіслання ОСОБА_2 зазначеної вимоги-повідомлення, тобто з 10 липня 2015 року. З цього часу виникло право вимоги у банку до ОСОБА_2 щодо вищезазначеного майна. В цей же час, виконавчий напис нотаріусом вчинений 10 серпня 2018 року, тобто понад три роки з моменту виникнення права вимоги, що є порушенням ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення у рішеннях ВС України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6- 169цс14, від 17 вересня 2014 року у справі №6-125цс14.

Доводи представника відповідача щодо відсутності у позивача оригіналу вимоги від 10 червня 2015 року за вих.№ 08.206-297/96-9385 є безпідставними, оскільки остання не зобов`язана була її зберігати, й така безпосередньо була долучена відповідачем разом із доказами її відправки рекомендованим листом ОСОБА_2 до матеріалів його позову у справі № 463/3782/15-ц щодо звернення стягнення на вищевказаний предмет іпотеки та виселення із квартири позивача.

Таким чином, з підстав пропуску строку для вчинення виконавчого напису нотаріусом та відсутності безспірності заборгованості за кредитним договором, з приводу чого на час вчинення виконавчого напису спір розглядався судом, оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Інші доводи сторін не спростовують вищезазначених висновків суду. А тому позов підлягає задоволенню. На користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12-13, 137, 259, 265 ЦПК України, ст.ст. 526, 1048, 1050 ЦК України, ст.ст. 88, 89, 91 Закону України «Про нотаріат», суд, -

у х в а л и в :

позов - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича від 10 серпня 2018 року, зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 11708, про звернення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства "Альфа-Банк " на користь ОСОБА_2 9605 грн. судового збору, що був сплачений при поданні позову до суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду в порядку і строки передбачені ст.ст. 354, 355, п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено і підписано 28.05.2021.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Акціонерне товариство "Альфа-Банк", , м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100;

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, м. Київ, вул. Олеся Гончара, 55, офіс 11.

Суддя Мармаш В. Я.