Справа № 418/1150/21
РІШЕННЯ

іменем України

"24" червня 2021 р. Міловський районний суд Луганської області

у складі: головуючого-судді: Шовкуна В.О.

за участю секретаря: Бутенко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Мілове цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 , адвоката ОробцоваМаксима Юрійовича, заінтересована особа 1 - Міловський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), заінтересована особа 2 - Ровеньківська міська рада, заінтересована особа - Міловська селищна рада, про встановлення факту смерті та факту сумісного проживання,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника, адвокат Оробцов М.Ю. звернувся до суду з вказаною заявою, у якій просить суд встановити факт смерті та факт сумісного проживання заявниці з померлим ОСОБА_2 , на день смерті його смерті.

Заява обґрунтована тим, що заявниця є співмешканкою померлого ОСОБА_2 , який помер на тимчасово непідконтрольній території України. У реєстрації факту смерті Міловським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану було відмовлено з підстав невідповідності наданих документів встановленій формі. Заявниця зібрала необхідні документи, які підтверджують факт їх спільного проживання з померлим, але через те, що вони видані на тимчасово непідконтрольній території України, не має можливості подати їх нотаріусу при оформленні спадщини. Факт сумісного проживання також можуть підтвердити свідки. Вказує, що померлий ОСОБА_2 не мав близьких родичів, у зв`язку з чим заявниця здійснила обряд його поховання.

Зазначає, що встановлення зазначених фактів зумовлене необхідністю отримання свідоцтва про смерть відповідно до чинного законодавства України, та реалізації спадкових прав.

ОСОБА_3 та її представник Оробцов М.Ю. у судове засідання не з`явилися, однак адвокат Оробцов М.Ю. заявою просив суд розглянути справу за їх відсутності, заявлені вимоги просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Міловського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - у судове засідання не з`явився, просили розглянути справу за відсутності представника відділу.

Представник заінтересованої особи - Ровеньківської міської ради у судове засідання не з`явився, хоча повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення на веб-сайті судової влади України.

Представник заінтересованої особи -Міловської селищної ради у судове засідання не з`явився, просили розглянути справу за відсутності представника ради.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згіднокопії паспорту ОСОБА_1 , остання є громадянкою України. (а.с. 8)

Відповідно до копії довідки про внесення відомостей до ЄДРДР № місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ., а згідно копії довідки від 25.11.2014 року № 926001083 її фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с., 9-10)

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній був громадянином України. (а.с.13)

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 227 від 19.09.2020 року та довідки про причину смерті, виданихна тимчасово непідконтрольній території України, а саме у м. Ровеньки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Ровеньки Луганської області, причина смерті: дифузний кардіосклероз. (а.с.11)

Смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується також і свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим також на тимчасово окупованій території України, згідно якого ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Ровеньки. (а.с. 12)

Згідно копії Акту про фактичне проживання з померлою особою на день її смерті № 1036, від 14.12.2020 р. виданого на тимчасово непідконтрольній території України, а саме у м. Ровеньки, на день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ним за адресою: АДРЕСА_3 , проживала ОСОБА_1 . (а.с. 16)

Відповідно до копії Акту про фактичне місце проживання № 303 від 28.11.2018 р. виданого також на тимчасово непідконтрольній території України, а саме у м. Ровеньки, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 фактично проживають у АДРЕСА_3 , без реєстрації. (а.с. 17)

Згідно копії довідки № 823, від 14.12.2020 р. виданої на тимчасово непідконтрольній території України (м. Ровеньки), на день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 , спільно проживала ОСОБА_1 . (а.с. 18)

З письмових пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слід, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 приблизно з 2006 року мешкали разом, з якими вонизустрічалася та спілкувалася під час відвідування родичів у м. Ровеньки, а також вони відвідували їх. (а.с.20-25)

Згідно ст. 76 ЦПК України«Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.»

Оцінюючи інформацію, яка міститься у документах виданих на тимчасово непідконтрольній території України, суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбаченихКонституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч. 10 ст. 6 вищевказаного Закону, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Таким чином, з вище викладеного слідує, що сама по собі відсутність реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що заявниця не проживала з померлим ОСОБА_2 разом, якщо обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Такими доказами на думку суду є документи видані на тимчасово непідконтрольній території України щодо проживання заявниці разом з померлим за однією адресою.

Таким чином, судом було встановлено, що заявницяна день смерті ОСОБА_2 проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факт у смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч.1ст. 317 ЦПК Українивбачається, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

За змістомст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання».

Відповідно п.10Постанови ПленумуВерховного суду України № 5 від 31 березня 1995року«Про судовупрактику всправах про встановлення фактів, що маютьюридичне значення»зазначено, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану».

Факт такої відмови підтверджується листом Міловського районного відділу ДРАЦС. (а.с.15)

Згідно до п. 13Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Таким чином, заявницею було доведено, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Ровеньки Луганської області, що на непідконтрольній території України, томуїї вимоги законні та підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.293,294,315,317,259,263-265 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практикув справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», -

УХВАЛИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 , адвоката Оробцова Максима Юрійовича про встановлення факту смерті та факту сумісного проживання - задовольнити.

Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 , на день смерті ОСОБА_2 .

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Ровеньки Луганської області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду, який розташований у м. Сєвєродонецьк Луганської області через Міловський районнийсуд Луганської області. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд можепоновитивідповідний строк як до, так і післяйогозакінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.О.Шовкун