РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/183/21

Провадження №2/568/726/21

08 червня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

суддя Сільман А.О.

секретаря судового засідання Саган В.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Козинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області про визнання права на спадкування на земельну частку (пай)

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Козинської сільської ради Радивилівського району про визнання права на спадкування після смерті ОСОБА_3 на земельний пай.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід - ОСОБА_3 , після його смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку (пай), який належав спадкодавцю на підставі сертифікату серії РВ № 0183073.

На її звернення до нотаріальної контори Приватний нотаріус повідомив ( дата ), що завести спадкову справу після смерті ОСОБА_3 не має можливості, оскільки нею пропущений строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, рекомендовано звернутися до суду.

Зазначає, що після смерті ОСОБА_3 вона вступила в управління та володіння спадковим майном (земельним паєм відповідно до сертифікату) в порядку ст. 549 ЦК України ( в редакції від 1963 р.), користувалась земельним паєм протягом 6 місяців, має оригінал сертифіката.

Ухвалою від 24.02.21 р. позовну заяву прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 30.03.21 р. відкладено підготовче засідання.

Ухвалою від 21.04.21 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою від 25.05.21 р. судове засідання відкладено на 08.06.21р.

В судове засідання відповідач не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі його представника.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Наголосив на тому, що строк прийняття спадщини позивачем не пропущений, оскільки у її власності знаходиться оригінал сертифіката на земельну частку (пай), виданий на ім`я ОСОБА_3 .

Зазначив, що спір у даній справі не стосується прав та інтересів інших спадкоємців, а тому відсутні підстави для залучення їх до участі у справі.

Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, заслухавши представника позивача, суд враховує наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 01.09.2002 р.

ОСОБА_3 був зареєстрований та постійно проживав до часу своєї смерті в АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою № 81 від 03.02.2021 р.

Згідно з довідками № 82 від 03.02.21 р. та № 223 від 19.04.21 р., виданими Козинською сільською радою, у вказаному будинку разом із спадкодавцем ОСОБА_3 була зареєстрована, постійно проживала та входила до складу його сім`ї дружина - ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 529 ЦК України ( редакція Кодексу 1963 р., яка діяла на час виникнення правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (редакція Кодексу 1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в володіння спадковим; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином дружина спадкодавця ОСОБА_4 фактично вступила в володіння спадковим майном після смерті свого чоловіка, від прийняття спадщини згідно із ст.553 ЦК України (редакція Кодексу 1963 р.) не відмовлялась.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 13.03.14 р.

07.03.2014р. ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем Іващуківської сільської ради Радивилівського району, згідно з яким все належне їй на час смерті майно, вона заповіла ОСОБА_5 (онуку).

ОСОБА_5 спадщину прийняв, що підтверджено довідкою № 02-27/885/21 від 04.06.21 р. Козинської сісльської ради.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 17 липня 2014 року ( справа 568/822/14-ц), яке є у вільному доступі - розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, за спадкоємцем ОСОБА_5 визнано право власності на спадковий будинок, що залишився після смерті спадкодавця ОСОБА_4 .

Таким чином ОСОБА_5 є особою, який прийняв спадщину та вже отримав правовстановлюючий документ на частину спадкового майна. Вказані обставини спростовують твердження позивача, що даний спір не стосується прав та інтересів інших спадкоємців, а тому відсутні підстави для залучення їх до участі у справі.

Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.?

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права на спадкування на земельну частку, позивач посилається на наявність у неї сертифіката, який підтверджує факт прийняття спадщини - прав за земельний пай .

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року в справі № 523/3522/16-ц (провадження № 61-21211св18) зроблено висновок, що: «законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права».

Оскільки, предмет спору у цій справі стосується прав на спадкове майно після померлого ОСОБА_3 , а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а також можуть бути особи, які мають (набули) право власності на спірне майно.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України )

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Відповідачами у справах щодо вимог особи, яка заявляє про свої права на спадщину, є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18), від 15 січня 2020 року у справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19), від 25 березня 2020 року у справі № 140/871/16-ц (провадження № 61-38046св18), від 30 квітня 2020 року у справі № 352/382/18 (провадження № 61-40424св18), від 30 вересня 2020 року у справі № 361/1953/18 (провадження № 61-16095св19), від 07 жовтня 2020 року у справі № 234/17511/19 (провадження № 61-8215св20).

Для правильного вирішення спору та захисту порушеного права позивача суд повинен визначитися з учасниками справи.

Суд за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. (ст. 51 ЦПК України).

Отже, визначення відповідачів є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

З наведеного слідує, що на суд покладено обов`язок визначити суб`єктний склад учасників спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Козинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області про визнання права на спадкування на земельну частку (пай) - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

Відповідач: Козинська сільська рада Радивилівського району Рівненської області (35523, Рівненська обл., Радивилівський район, с.Козин, вул.Берестецька, буд.145 )

Повний текст рішення виготовлений 14.06.21

Суддя А.О. Сільман