РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2021 року м.Житомир

Богунський районний суд м.Житомира у складі

Головуючого судді Воробйової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Гльози М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 21204 (двадцять одну тисячу двісті чотири), 20 доларів США в рахунок повернення боргу за розпискою від 15 травня 2019 року та 5871,70 грн судових витрат по сплаті судового збору.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що за договором позики, який відповідає вимогам статті 1046 Цивільного кодексу України, 14 липня та 01 серпня 2018 року ОСОБА_1 як позикодавцем передано у власність ОСОБА_2 як позичальнику, відповідно, 25 000 та 10 000 доларів США. На підтвердження отримання позичених коштів та виникнення зобов`язань по їх поверненню, відповідачем у відповідності до приписів частини другої статті 1047 ЦК України складено розписку, згідно з якою позичальник зобов`язався повернути гроші в повному обсязі поетапно, а саме:до 20.05.2019 - 4 000 (чотири тисячі) доларів США;до 05.07.2019 - 11 000 (одинадцять тисяч) доларів США;до 05.08.2019 - 11 000 (одинадцять тисяч) доларів США;до 05.09.2019 - 9 000 (дев`ять тисяч) доларів США.

Як вказано позивачем, в порушення умов договору позичені кошти відповідач у визначений строк не повернув. Лише 20.05.2019 повернуто 4 000 (чотири тисячі) доларів США, 11.09.2019 повернуто 5 000 (п`ять тисячі) євро, що за курсом НБУ еквівалентно 5520 доларів США, 31.10.2019 повернуто 5 000 (п`ять тисяч) доларів США.

Крім того, позивач вказує, що згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Таким чином, при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума у тій валюті, що визначена у договорі. Тобто, станом на 04 вересня 2020 року 3% річних від простроченої суми боргу складає 724,20 доларів США.

Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути заборгованість, що утворилася, та витрати по сплаті судового збору.

25.09.2021 ухвалою Богунського районного суду м.Житомира відкрито провадження по справі №295/10867/20 та призначено її до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом (повідомленням сторін) на 22.10.2020 (а.с.16).

У зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Богунського районного суду м.Житомира Воробйової Т.А. у період з 12.10.2020 по 28.10.2020 та у відпустці з 29.10.2020 по 30.10.2020 включно, справа 22.10.2020 для розгляду в судове засідання не вносилась, що підтверджується відповідною довідкою суду від 02.11.2020 (а.с.21).

02.11.2020 по справі 295/10867/20 здійснено перехід з розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін - до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Призначено підготовче засідання на 02 грудня 2020 року (а.с.22).

Відповідача у справі додатково повідомлено про розгляд справи, шляхом здійснення оголошення на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.25).

В судовому засіданні 02.12.2020 представник позивача ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 02.12.2020 визнав в повному обсязі позовні вимоги, заявлені стороною позивача.

З урахуванням думки учасників, для надання можливості сторонам врегулювати спір у добровільному порядку, шляхом укладення мирової угоди між сторонами, погашення боргу, тощо, судом оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 28.01.2021.

28.01.2021 в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 долучив оригінал розписки від 15.05.2019 та повідомив, що проект мирової угоди на адресу позивача не надходив, борг не сплачено (а.с.33). Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. За згодою представника позивача, підготовче провадження у справі було завершено та призначено справу до розгляду по суті на 15.03.2021.

15.03.2021 від представника позивача ОСОБА_3 , через канцелярію суду надійшло клопотання про проведення розгляду справи за їх відсутності. Представник позивача доводи та вимоги, викладені в позовній заяві підтримав. Проти винесення рішення в заочному порядку не заперечував (а.с.40).

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про перенесення розгляду справи на будь-яку іншу дату, з підстав можливої сплати позики до наступного судового засідання. В заяві вказує, що у разі несплати коштів до наступного судового засідання, проти задоволення позову в частині виплати 20480 доларів США та судового збору не заперечує, розгляд справи, за таких обставин, просив проводити за його відсутності та задовольнити позов (а.с.41).

За урахуванням поданих сторонами заяв, судове засідання по справі відкладено на 12.05.2021.

В судове засідання 12.05.2021 сторони не з`явилися. Будь-яких заяв, клопотань, мирової угоди тощо на адресу суду від сторін не надходило. Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлялися належним чином (а.с.43).

Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, на підставі наявних матеріалів справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Частиною 4 ст.174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти: 14.07.2018 гршові кошти в сумі, еквівалентній 25000 доларів США та 01.08.2018 10000 доларів США. Вказані кошти ОСОБА_2 зобов`язаввся повернути позичені гроші в повному обсязі поетапно, а саме: до 20.05.2019 - 4000 доларів США, до 05.07.2019 - 11000 доларів США, до 05.08.2019 - 11000 доларів США, до 05.09.2019 - 9 тисяч. При цьому, у разі недотримання строків та суми виплати коштів, ОСОБА_2 зобов`язується виплатити пеню в розмірі чотирьох відсотків від суми за кожен місяць прострочення. Про вказані обставини 15.05.2019 складено письмову розписку, підписану ОСОБА_2 , оригінал відповідної розписки досліджено судом в судовому засіданні (а.с.33). В розписці також зазначено особу, яка підтверджує факт передачі грошей.

Як стверджує позивач та визнає відповідач, у встановлений строк та станом на день розгляду справи ОСОБА_2 не повернув частину боргу ОСОБА_1 , а саме, в частині 20480 доларів США.

У позовній заяві позивач вказує, що 20.05.2019 повернуто 4 000 (чотири тисячі) доларів США, 11.09.2019 повернуто 5 000 (п`ять тисяч) євро, що за курсом НБУ еквівалентно 5520 доларів США, 31.10.2019 повернуто 5 000 (п`ять тисяч) доларів США. Посилаючись на зазначене, позивач визначив у позові, що на день звернення з позовом до суду сума неповернутої позики становила 20480 доларів США, а також, нараховано за прострочення виконання зобов`язання з повернення грошових коштів 3% річних в розмірі 724,20 доларів США.

Разом з тим, оригінал розписки містить запис про те, що "Гроші у сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США передав 20.05.2019." Запис здійснено особисто ОСОБА_2 . Крім того, на розписці містяться записи "11.09.19 р. 5000 Є; 31.10.19 5000 $; 11.09.20 1000 $"(оригінал розписки - а.с.33 та на звороті).

З вказаного вбачається, що позичені кошти в сумі 35000 доларів США відповідач у повернув лише частково, а саме, в загальній сумі, еквівалентній 15520 доларів США. При цьому, з урахуванням останнього запису на розписці, вбачається, що останнім платежем в рахунок погашення боргу за позикою, був платіж в сумі 1000 доларів, який був здійснений 11.09.2020, тобто, вже після звернення ОСОБА_1 до суду з позовом у даній справі (відповідно до відбитку штампу на поштовому конверті, відправлено позов до суду 07.09.2020, 10.09.2020 позов отримано судом). При цьому, оригінал розписки, із записами на звороті щодо дат повернення та сум повернутих коштів, надано суду 28.01.2021.

Таким чином, станом на день розгляду справи, відповідачем не повернуто позивачу 19480 доларів США. З даного приводу суд враховує, що визнання позову відповідачем в частині боргу в сумі 20480 доларів береться до уваги судом лише в частині, що відповідає дійсним обставинам справи, які підтверджуються матеріалами справи, а саме, в частині наявності боргу за позикою в сумі 19480 доларів США.

Відповідно до ст.15 ЦК України право на захист цивільних прав та інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей.

Згідно з ч.1 ст.1049 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, Верховним судом України у постанові від 02.07.2014 року висловлено наступну правову позицію у справі № 6-36цс14 щодо стягнення заборгованості за договором позики.

Так, у частині першій статті 1048 ЦК України, яка має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Таким чином, у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні частини другої статті 1048 ЦК України, позичальник зобов`язаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Частиною другою статті 533 ЦК України встановлено, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Частина перша ст.4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У позовній заяві позивачем наведено розрахунок розміру заборгованості відсотків за договором позики, а саме загальний розмір процентів за користування позикою, що станом на 04.09.2020 становить 724,20 доларів США. Суд вважає наведений розрахунок 3% річних обґрунтованим.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених приписів чинного законодавства, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача борг в сумі 19480 (дев`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят) доларів США та 724,20 доларів США 3% річних від простроченої суми боргу.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що між сторонами фактично було укладено договір позики, в формі розписки, відповідач позичених грошових коштів не повернув, чим порушує права позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість, законність позовних вимог та задовольняє їх у вказаній частині.

Водночас, оскільки частину боргу в сумі 1000 доларів США відповідач сплатив вже після звернення ОСОБА_1 з позовом до суду, тобто, предмет спору в цій частині існував на момент звернення з позовом до суду та відсутній на час прийняття рішення у справі, суд вбачає підстави для закриття провадження у справі в частині стягнення 1000 доларів США боргу, за відсутністю предмету спору, у відповідності до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

У відповідності до приписів ст.141, 142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 5871,70 грн.

Керуючись ст. 13, 81, 141, 142, 255, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, на підставі ст.525, 526, 527, 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за позикою в розмірі 19480 (дев`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят) доларів США та 724,20 доларів США 3% річних від простроченої суми боргу в рахунок повернення боргу за розпискою від 15 травня 2019 року.

Закрити провадження у справі в частині стягнення 1000 доларів США боргу,, за відсутністю предмету спору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 5871,70 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Воробйова Т.А.