Справа №173/329/21
Провадження №2/173/411/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В

За участю: представника позивача - ОСОБА_1

третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, треті особі, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус першої Кам`янської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г і ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення і визначення додаткового строку на прийняття спадщини - -

ВСТАНОВИВ:

23.02.2021 року до суду звернулася позивач ОСОБА_3 , з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для прийняття спадщини до відповідача Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особі, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г., і ОСОБА_2

25.02.2021 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 30.03.2021 року.

29.03.2021 року третьою особою наданий відзив на позовну заяву

30.03.2021 року проведене підготовче судове засідання. Проведено заміну відповідача Мишуринрізьку сільську раду Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на його правонаступника Верхньодніпровську міську раду Дніпропетровської області. Справа призначене до розгляду на 27.05.2021 року.

29.04.2021 року від третьої особи надійшов ще один відзив на позовну заяву.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

27.05.2021 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт належності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 12.06.2020 року виконавчим комітетом Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 48 років та визначити їй додатковий строк, для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю в два місяці.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: 01.10.2019 року позивачем з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 укладений договір оренди земельної ділянки площею 5.2550 га., кадастровий номер :01:047:0302, розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області строком на 49 років.

Крім цього ОСОБА_4 , навесні 2019 року звернувся із заявою до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області щодо встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності йому Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку серії ДП № 099236, виданого на підставі розпорядження голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 21 травня 2004 року № 195-р про право приватної власності на земельну ділянку площею 5.255 га., кадастровий номер :01:047:0302, розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

В подальшому на початку лютого 2021 року позивачу від мешканки с. Мишурин Ріг Верхньодніпровського району Дніпропетровської області стало відомо, що ОСОБА_4 помер влітку 2020 року. Також позивачеві стало відомо, що до моменту смерті ОСОБА_4 , мешкав в с. Мишурин Ріг Верхньодніпровського району з дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З метою вирішення питань щодо подальшої оренди вказаної земельної ділянки площею 5.255 га.. та встановлення можливих спадкоємців, 03.02.2021 року позивачка звернулась до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори.

Знаходячись у Верхньодніпровській державній нотаріальній конторі позивачу стало відомо, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 10 липня 2018 року склав заповіт на ім`я ОСОБА_3 , яким заповів останній належну заповідачеві на праві власності земельну ділянку площею 5.255 га.. розташовану на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області кадастровий номер :01:047:0302.

03.02.2021 року позивачка звернулася до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, постановою державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 03.02.2021 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Крім того нотаріусом також вказано на те, що виявлені розбіжності у заповіті, посвідченому 10.07.2018 року ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу, зареєстрованому в реєстрі за № 840, в якому прізвище заповідача вказане « ОСОБА_6 », а у свідоцтві про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 12.06.2020 року виконавчим комітетом Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області прізвище померлого вказане « ОСОБА_7 », що й стало причиною звернення до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. При цьому пояснив, що його довірительниці не було відомо про складення заповіту померлим на її ім`я, а нотаріус після заведення спадкової справи своєчасно не попередила його довірительницю про існування заповіту, складеного на її ім`я, що є поважною причиною пропуску його довірительницею строку не подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідач, представник Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Першої кам`янської державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність,

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , проти задоволення вимог за позовною заявою заперечувала. Посилаючись на те, що позивачці було відомо про смерть її чоловіка. Чоловік позивачки був на похоронах її чоловіка. Померлий був у добрих відносинах з сім`єю ОСОБА_8 , допомагав їм по господарству. Відповідно позивачці достовірно було відомо, коли помер її чоловік. Про існування заповіту вона не знала, дізналась лише коли збирала документи для прийняття спадщини. Але її чоловік їздив з сім`єю ОСОБА_8 до нотаріуса коли посвідчували договір оренди земельної ділянки, тому вважає, що позивачка знала про наявність заповіту. Вважає, що відсутні поважні причини для визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини, та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після смерті ОСОБА_4 , відкрилась спадщина, яка складається в тому числі із земельної ділянки площею 5.2550 га,. кадастровий номер :01:047:0302, розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, правонаступником прав і обов`язків якої є Верхньодніпровська міська рада Дніпропетровської області.

За життя спадкодавцем, ОСОБА_4 , на ім`я позивача був складений заповіт, посвідчений Малашовою Г.В, приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, 10.07.2018 року за реєстровим номером № 840, згідно якого спадкодавець на випадок своє смерті заповів земельну ділянку площею 5.2550 га,. кадастровий номер :01:047:0302, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області позивачеві, ОСОБА_3 , що підтверджується копією заповіту.

03.02.2021 року позивач звернулася до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, постановою державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 03.02.2021 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Крім того нотаріусом також вказано на те, що виявлені розбіжності у заповіті, посвідченому 10.07.2018 року ОСОБА_5 ,. приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу, зареєстрованому в реєстрі за № 840, в якому прізвище заповідача в казане « ОСОБА_6 », а у свідоцтві про смерть серія НОМЕР_1 , виданому 12.06..2020 року виконавчим комітетом Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області прізвище померлого вказане « ОСОБА_7 ».

З наведеного вище судом встановлено, що порушені права позивача щодо прийняття спадщини. Позивачем обраний спосіб захисту порушених прав, у вигляді відновлення його порушеного права, передбачений нормами ЦК України, а саме: визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з яким погоджується суд.

За нормами ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач посилається на те, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , оскільки не знала про його смерть та про наявність заповіту на її ім`я.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 ,. заперечуючи проти задоволення позовних вимог посилається на те, що позивачка знала про смерть її чоловіка. для підтвердження даного факту були допитані свідки ОСОБА_9 ,. ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Так свідок ОСОБА_9 , в судовому засіданні пояснила, що вона була присутня на похованні ОСОБА_4 , на його похованні, на цвинтарі був присутній і чоловік позивачки ОСОБА_3 . Також їй відомо, що покійний передав належну йому земельну ділянку в оренду сім`ї ОСОБА_8 , але останні не надали допомогу на поховання, хоч повинні були її надати. Про існування заповіту їй нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_10 ,. в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 ,. і ОСОБА_3 були добре знайомі. ОСОБА_3 , був на похованні ОСОБА_4 . Про наявність складеного заповіту йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_12 , в судовому засіданні пояснив, що він був на похованні ОСОБА_4 , разом з ним на цвинтарі стояв і ОСОБА_3 , чоловік позивачки. Про наявність заповіту йому нічого не відомо і ніхто про цю обставину, в тому числі і ОСОБА_3 , йому не говорив. В селі був лише один ОСОБА_4 В с елі ще є жителі з таким прізвищем, але їх власні імена та по батькові є іншими.

З досліджених в судовому засіданні доказів, судом встановлено, що померлий ОСОБА_4 , не був членом сім`ї позивача, проте проживав в одному населеному пункті з позивачем. Даний населений пункт є невеликим, свідки підтвердили той факт, що чоловік позивачки був присутнім на похованні ОСОБА_4 , крім того між померлим та чоловіком позивачки існували відносини з договору оренди земельної ділянки. Пунктом 11 якого передбачено, що орендна плата вноситься в строк до 31 грудня кожного року. На підставі чого суд приходить до висновку , що позивачеві було відомо про смерть ОСОБА_4 , ще в 2020 році. І доказів того, що позивачка не знала і не могла знати про смерть ОСОБА_4 , суду не надано.

В свою чергу позивачка посилається ще й на ту обставину, що їй не було відомо про складений заповіт на її ім`я. Дана обставина не спростовується ні поясненнями третьої особи, ОСОБА_2 , ні показаннями допитаних в судовому засіданні свідків. Оскільки і ОСОБА_2 і допитані свідки, в судовому засіданні пояснили, що їм не було нічого відомо про складення заповіту. І будь-яких розмов в селі про те, що покійний заповів належну йому земельну ділянку позивачці свідки не чули.

Доводи третьої особи, ОСОБА_2 ,. про те, що на її думку позивачка знала про заповіт оскільки її покійний чоловік їздив до м. Верхньодніпровська з сім`єю ОСОБА_8 для посвідчення договору оренди земельної ділянки, суд вважає безпідставними.

Оскільки наданий суду примірник договору оренди земельної ділянки укладений між ОСОБА_4 ,. і фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 , а не з позивачкою. даний договір не містить нотаріального посвідчення. Договір оренди земельної ділянки укладений в 2019 році, а заповіт складений та посвідчений в 2018 році.

Крім того, відповідно до ст. 1233 ЦК України - Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Таким чином заповіт складається особисто спадкодавцем та не потребує при його посвідченні особи, на користь якої складається заповіт.

Третьою особою, ОСОБА_2 , не надано будь-яких доказів про те, що позивачці було відомо про складений на її ім`я заповіт. Натомість і сама ОСОБА_2 , заперечує про свою обізнаність про складений її покійним чоловіком заповіт.

З матеріалів спадкової справи № 142/2020, відкритої після смерті ОСОБА_4 вбачається, що згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) у спадковому реєстрі відсутня інформація. Проте запит здійснювався відносно особи померлого ОСОБА_4 , в той час як заповіт був складений від імені ОСОБА_4 .

Коли та при яких обставинах позивачці стало відомо про наявність заповіту складеного на її ім`я доказів суду не надано. Проте в позовній заяві позивачка посилається на те, що про дану обставину їй стало відомо в лютому місяці 2021 році під час перебування в нотаріальній конторі. Будь-яких доказів на спростування даного факту суду не надано, оскільки і третя особа і допитані в судовому засіданні свідки заперечують свою обізнаність про існування заповіту.

З чого суд приходить до висновку, що про існування заповіту позивачці стало відомо при зверненні до нотаріальної контори.

На підставі чого суд приходить до висновку, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин.

Відповідно до ст. 63 ЗУ «Про нотаріат» - Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

В свою чергу дотримання принципу «пропорційності», визначено практикою застосування норм права Європейським судом з прав людини передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

З матеріалів спадкової справи № 142/2020, відкритої після смерті ОСОБА_4 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , звернулася ОСОБА_2 якій видані свідоцтва про право на спадщину 16.12.2020 року на право на земельну частку (пай), що належала ОСОБА_13 , батькові ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 та 16.12.2020 року на земельну ділянку ( пай) з кадастровим номером :01:047:0301, яка належала ОСОБА_14 , яка була матір`ю ОСОБА_4 .

Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, зазначену в заповіті ОСОБА_2 не отримувала та її заява про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку в матеріалах спадкової справи відсутня.

Натомість в матеріалах спадкової справи міститься заява ОСОБА_3 , про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , на зазначену у заповіті земельну ділянку.

Судом встановлено, що шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , закінчився ІНФОРМАЦІЯ_7 . Позивач звернувся з позовною заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса в лютому місяці 2021 року.

Тобто між закінченням строку для прийняття спадщини і зверненням позивача до нотаріуса, а потім до суду пройшов незначний період часу

Відповідно до правової позиції ВС/КЦС, викладеній у справі № 681/203/17 від 17.10.2018 року зазначається, що незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про визначення додаткового строку про прийняття спадщини є підставою для задоволення позовних вимог.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки позивач не була обізнана із наявністю заповіту на її ім`я. В матеріалах спадкової справи відсутнє повідомлення нотаріусом позивача про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , та учасниками розгляду справи не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують про обізнаність позивача із наявністю заповіту, с кладеного на її ім`я. таким чином суд вважає, що були об`єктивні, непереборні обставини, за яких позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Крім того. при відмові у задоволенні позовних вимог лише з формальних підстав буде порушуватись принцип пропорційності на право власності позивача на майно, що залишилось після смерті спадкодавця. Інші спадкоємці не заявили свої вимоги щодо успадкування майна, яке за заповітом залишене позивачеві, як шляхом звернення до нотаріуса так і шляхом подання позовної заяви до суду.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 .

Також суд вважає, що додатковий строк для прийняття спадщини, потрібно визначити позивачеві тривалістю в два місяці з моменту набрання чинності рішенням суду, який на думку суду буде достатнім для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Щодо встановлення факту належності земельної ділянки площею 5.2550 га,. кадастровий номер :01:047:0302, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, а також заповіту від 10.07.2018 року., складеного від імені ОСОБА_4 , померлому ОСОБА_4 ,. суд виходить з наступного.

Відповідно до рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.06.2019 року, ухваленому по цивільній справі № 173/952/19, провадження № 2-о/173/66/2019) за заявою ОСОБА_4 , заінтересована особа Мишуринрізька сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, та ухвалою про виправлення описки від 30.08.2019 року, встановлено факт належності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Мишурин Ріг Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованому та проживаючому по АДРЕСА_1 Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 099236, виданого на підставі розпорядження голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 21 травня 2004 року № 195-р про право приватної власності на земельну ділянку площею 5,255 га, розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, виданого на ім`я ОСОБА_4 .

Відповідно до наданої суду ксерокопії паспорту на ім`я ОСОБА_4 , встановлено, що останній народився ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Мишурин Ріг Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1

Таким чином земельна ділянка площею 5.2550 га,. кадастровий номер :01:047:0302, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області за життя належала саме померлому ОСОБА_4 ,, прізвище якого згідно паспортних даних було « ОСОБА_6 », оскільки всі інші дані, що ідентифікують його особу: дата народження, місце проживання є повністю ідентичними. Крім того третя особа ОСОБА_2 , дружина померлого, також визнає, що зазначена земельна ділянка за життя належала її покійному чоловікові. З чого суд приходить до висновку , що при реєстрації смерті ОСОБА_4 , допущена описка у написанні його прізвища, яке згідно паспортних даних було ОСОБА_6 .

За цими ж обставинами померлому ОСОБА_4 , належить і заповіт, посвідчений 10.07.2018 року ОСОБА_5 приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу, зареєстрованому в реєстрі за № 840, в якому прізвище заповідача вказане «Намінас»

В свою чергу позивач просить встановити факт , що має юридичне значення, а саме: факт належності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 12.06..2020 року виконавчим комітетом Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Проте згідно ч. 3 ст. 315 ЦПК України - Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Відповідно факт належності особі свідоцтва про смерть не підлягає задоволенню. На підставі чого суд приходить до висновку, що заявлені вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Понесені позивачем витрати по сплату судового збору відповідно до положень ст.. 141 ЦПК України суд, вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачається вини відповідача у порушенні прав позивача щодо пропуску ним строку на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а у задоволенні вимог про визнання факту. що має юридичне значення судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог..

На основі ст.ст.1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_3 до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, треті особі, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус першої Кам`янської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г і ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення і визначення додаткового строку на прийняття спадщини - задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_4 тривалістю в два місяці з моменту набрання чинності рішенням суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 1362.00 грн. покласти на позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не буле вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення

Повний текст рішення виготовлений: 06.06.2021 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 07.06.2021 року

Дата набрання законної сили: 07.07.2021 року