Справа № 352/1082/21
Провадження № 2/352/705/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Шпек В.О.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В :

02.06.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що її батьки, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , були власниками та проживали у будинковолодінні АДРЕСА_1 , яке відносилось до майна колгоспного двору. Разом з ними в господарстві проживали їх діти та онуки: ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Свідоцтво про право власності на будинковолодіння батьки не отримували та відповідно не проведено державної реєстрації їх права власності на нерухоме майно. На час припинення колгоспного двору, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стали співвласниками будинковолодіння в рівних долях, тобто їм належало на праві спільної сумісної власності по 1/8 частині домоволодіння, як членам колишнього колгоспного двору.

В 1993 році сетра ОСОБА_3 і члени її сімї: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та брат ОСОБА_2 (після свого одруження) вибували із їх господарства. У встановленому порядку, останні не витребували належні їм частки з майна колгоспного двору. У зв`язку із зазначеними обставинами частки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_1 , у майні колгоспного двору збільшились і склали по 1/3 частці кожного.

Після смерті ОСОБА_7 спадщину (1/3 частину спірного будинковолодіння) прийняла в порядку спадкування за законом його дружина ОСОБА_8 та стала власником 2/3 частини спірного будинковолодіння, однак у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на майно не оформила свої спадкові право в нотаріальному порядку. Остання при життя склала заповіт про те, що після її смерті, все належне їй майно, заповідає ОСОБА_1 .

Після смерті матері відкрилася спадщина на все належне їй спадкове майно в тому числі на 2/3 частини спірного будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що вона є спадкоємцем за заповітом. Крім неї спадкоємцями є сестра ОСОБА_3 та брат ОСОБА_2 однак останні у встановленому законом строк та порядку не заявили про свої спадкові права. На час відкриття спадщини після смерті матері та батька в спадковому будинковолодінні не проживали. Отже, відповідачі вважаються такими, що від спадщини відмовилися.

Інших спадкоємців на майно покійних за законом або заповітом, які б у встановленому законом порядку заявили про свої спадкові права, немає. Вона прийняла спадщину після смерті матері у зв`язку з тим, що постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заяву про відмову від спадщини до нотаріальної контори не подавала.

Проте, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове будинковолодіння.

Ухвалою судді від 07.062021 відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі, позов підтримала в повному обсязі.

Відповідачі та їх представники в підготовче судове засідання не з`явились, від них до суду надійшли заяви, в яких позов визнали, просили розгляд справи здійснювати без їх участі.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті.

ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , були власниками та проживали у будинковолодінні АДРЕСА_1 . Разом з ними в господарстві проживали їх діти та онуки. Відповідно до копії протоколу виконавчого комітету Чорнолізької сільської ради від 17.06.1974 №915 (а.с. 18-19) і плану відводу земельної ділянки (а.с.20), ОСОБА_7 отримав дозвіл на будівництво господарських будівель та споруд.

Статтями 121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність". На момент вступу в дію Закону України „Про власність" в колгоспному (селянському одноосібному) дворі проживали: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Даний факт підтверджено довідкою виданою Тисменицькою міською радою Івано-Франківської області 11.02.2021 року за №38 (а.с.49).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Отже, на час припинення колгоспного двору, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (зміна прізвища у зв`язку із реєстрацією шлюбу, згідно з свідоцтвом про шлюб повторно виданим 03.02.2021 серія НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стали співвласниками будинковолодіння в рівних долях, тобто їм належало на праві спільної сумісної власності по 1/8 частині домоволодіння, як членам колишнього колгоспного двору.

Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 24.01.2002 серії НОМЕР_2 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з довідкою виданою Тисменицькою міською радою Івано-Франківської області 11.02.2021 року за №307 (а.с. 48), копіями паспортів відповідачів (а.с. 24-28, 30-33, 35-36) до дня смерті ОСОБА_7 у спадковому будинку були зареєстровані та проживали: ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Відповідно до вимог ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадщину (1/3 частину спірного будинковолодіння) прийняла в порядку спадкування за законом дружина померлого ОСОБА_8 шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном, оскільки остання забрала та використовувала речі побутового вжитку покійного чоловіка та користувалася належною спадкодавцеві часткою будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Отже, мати позивача стала власником 2/3 частини спірного будинковолодіння. Проте, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на майно не оформила свої спадкові право в нотаріальному порядку.

20 травня 2015 року ОСОБА_8 , при житті, склала заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Чорнолізької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області та внесено в реєстр за №12 про те, що після її смерті, все належне їй майно, заповідає ОСОБА_1 (а.с. 37). Відповідно до довідки Тисменицької міської ради Івано-Франківської області №20 від 01.02.2021 року вищевказаний заповіт не відмінявся.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть виданого 11.11.2020 серії НОМЕР_3 ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9). Після смерті останньої відкрилася спадщина на все належне їй спадкове майно в тому числі на 2/3 частини спірного будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Отже, ОСОБА_1 , є спадкоємцем за заповітом. Також, крім неї, спадкоємцем за законом першої черги є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Проте, останні в установленому законом строк та порядку не заявили про свої спадкові права. На час відкриття спадщини після смерті матері та батька в спадковому будинковолодінні не проживали. Отже, відповідачі вважаються такими, що від спадщини відмовилися.

Інших спадкоємців на майно покійних за законом або заповітом, які б у встановленому законом порядку заявили про свої спадкові права, немає.

Відповідно до вимог ст. ст. 1235, 1268-1270 ЦК України ОСОБА_1 , прийняла спадщину після смерті матері у зв`язку з тим, що постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Тисменицької міської ради Івано-Франківської області за №20 від 01.02.2021 року (а.с. 47).

Так, позивач звернулась до державного нотаріуса Тисменицької районної державної нотаріальної контори Колтун С.В., однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове будинковолодіння, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 25.05.2021р. за №74/02-31 (а.с. 50).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього ж Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до вимог ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Положеннями ч. 1 ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з положеннями ч.1ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 , належить право власності на спірне будинковолодіння з підстав належності 1/3 частини на праві спільної сумісної власності, як колишньому члену колгоспного двору та 2/3 частини - в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_8 ..

Як вбачається з матеріалів справи при поданні позову до суду позивачем сплачено судовий збір у відповідності до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 4485,24 грн.

Враховуючи визнання позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, суд, враховуючи положення ст. 142 ЦПК України, приходить до переконання, що позивачу слід повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 2242,62 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 142, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.11, 15, 16, 182, 328, 392, 1218, 1220, 1268, 1296, 1297 ЦК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на майно - задовольнити.

Визнати заОСОБА_1 , право власності на будинковолодіння в АДРЕСА_1 .

Повернути на користь ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору в сумі 2242 (дві тисячі двісті сорок дві) грн 62 коп відповідно до квитанції 0.0..1 від 01.06.2021 при поданні позову.

Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , с. Слобідка, Тисменицький район, Івано-Франківська область, 77472, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ;

ОСОБА_5 , АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ;

ОСОБА_6 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_9 .

Рішення складене в повному обсязі 07.07.2021

Суддя Д.В. Гриньків