07.07.2021 Справа № 756/415/21
Ун.№756/415/21
Пр.№2/756/2889/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Луценко О.М.,

при секретарі - Скаковській К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від спадкування, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3 про усунення від спадкування, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом.

З урахуванням заяви про зміну предмету позову просила суд постановити рішення, яким усунути від спадкування майна померлої ОСОБА_4 відповідача ОСОБА_3 ; визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом видані відносно майна ОСОБА_4 та зобов`язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач вказала, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_4 заповіт не складала. У встановлений строк позивач звернулася до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Окрім неї із заявами до нотаріуса також звернувся ОСОБА_3 чоловік померлої. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2020року виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю.В., квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 1/5 частка квартири, ОСОБА_1 2/5 частки квартири, ОСОБА_2 2/5 частки квартири. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2020року виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю.В., квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 1/5 частка квартири, ОСОБА_1 2/5 частки квартири, ОСОБА_2 2/5 частки квартири. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.08.20200року виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю.В., 1/3 частка квартири АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 2/15 частки квартири, ОСОБА_2 2/15 частки квартири, свідоцтво про прав на спадщину на 1/15 частку квартири ще не видано.

Згідно розпорядження Оболонської районної державної адміністрації від 25.02.2020 № 113 позивач ОСОБА_1 призначено піклувальником на неповнолітнім ОСОБА_5

27.12.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено шлюбі, відповідно до якого прізвище дружини значиться як ОСОБА_4 . Під час шлюбу з відповідачем померла ОСОБА_4 мала важке захворювання та потребувала постійного вартісного лікування. Відповідач в свою чергу не мав постійний заробіток, часто зловживав спиртними напоями та чинив домашнє насильство у сім`ї. Жодних коштів для належного проживання та лікування ОСОБА_4 не надав. Таким чином, позивач вважає за необхідне усунути від спадкування майна померлої ОСОБА_4 відповідача ОСОБА_3 . Окрім того після реєстрації шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 прізвище дружини стало ОСОБА_4 , однак згідно свідоцтв про право на спадщину видані віно відносно ОСОБА_4 , таким чином позивач просить визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом видані відносно майна ОСОБА_4 . Відповідач почав перешкоджати позивачу користуватись квартирою АДРЕСА_1 та в подальшому вона не змігла потрапити до неї, через зміну замків в дверях, тому остання просить зобов`язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзиву на позовну заяву до суду не надходило,а тому, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність останнього та ухвалити у справі рішення за згодою представника позивача.

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.206 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1 ст.82 ЦПК України).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 48 років померла ОСОБА_4 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть.( а. с. 55).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_2 , квартира АДРЕСА_1 та1/3 частка квартири АДРЕСА_3 .

За життя ОСОБА_4 заповіт не складала. У встановлений строк позивач звернулася до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Окрім неї із заявами до нотаріуса також звернувся ОСОБА_3 чоловік померлої.

27.12.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено шлюбі, відповідно до якого прізвище дружини значиться як ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 від 24.04.1999року, зазначено мати - ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 від 24.04.199901.02.2007року, зазначено мати - ОСОБА_4 .

Згідно розпорядження Оболонської районної державної адміністрації від 25.02.2020 № 113 позивач ОСОБА_1 призначено піклувальником на неповнолітнім ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2020року виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю.В., квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 1/5 частка квартири, ОСОБА_1 2/5 частки квартири, ОСОБА_2 2/5 частки квартири.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2020року виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю.В., квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 1/5 частка квартири, ОСОБА_1 2/5 частки квартири, ОСОБА_2 2/5 частки квартири.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.08.20200року виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю.В., 1/3 частка квартири АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 2/15 частки квартири, ОСОБА_2 2/15 частки квартири, свідоцтво про прав на спадщину на 1/15 частку квартири ще не видано.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з визначених законом підстав набуття права власності є спадкування.

За приписом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України).

За положеннями частини 2 статті 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За приписом частини 1 статті 1268 цього Кодексу спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з положеннями статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст..1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті з подружжя, який його перешив та батьки.

Як вбачається з спадкової справи № 1362/2019 від 12.11.2019 заведеної після смерті ОСОБА_7 . Першої Київською державної нотаріальною конторою ОСОБА_8 , який є батьком померлої та ОСОБА_9 , яка є матір`ю померлої надали заяву про відмову від спадщини на користь дітей померлої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.ч.5,6 ст.1224 ЦК України, встановлено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, при цьому вказані обмеження стосуються всіх спадкоємців,у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частину у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд вважає, що вимоги позивача в частині усунення від спадкування не підлягають задоволенню, оскільки в порушення вимог ст.81 ЦПК України позивачем не надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, на які вона посилається як на підставу для усунення від спадкування, а саме ухилення відповідача від надання допомоги померлій, яка мала тяжку хворобу та була у безпорадному стані.

Оскільки позовні вимоги щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом видані відносно майна ОСОБА_4 є похідними від усунення від спадкування, тому вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Окрім того з матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися неприязні та конфліктні відносини, що призводять до сварок.

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожна особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав власності і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.1.ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.ч.1,2ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином позивачем не доведено, що відповідач чинить йому перешкоди в користуванні житлом, в результаті чого він не може потрапити до квартири, де позивач має право на проживання та користування вказаним житлом в зв`язку з чим позивач змушений проживати в іншому житловому приміщенні.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Матеріалами справи не підтверджується правомірність заявлення вимог позивача про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні квартирою, тому в частині вимог даного позову необхідно відмовити.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 316, 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст. ст. ст.ст. 258,259,263,265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від спадкування, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Луценко