Номер провадження: 22-ц/813/4059/21
Номер справи місцевого суду: 521/8664/20
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

учасники справи:

позивач Моторно (транспортне) страхове бюро України,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2020 року у складі судді Маркарової С.В.,

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року МТСБУ звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення в порядку ст.1191 ЦК України суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 35082,84 грн. та витрати на встановлення розміру відшкодування у сумі 670,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.12.2016 відбулась дорожньо-транспортна пригода. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 06.02.2017 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «Volvо», державний номерний знак НОМЕР_1 . В результаті ДТП пошкоджений автомобіль марки «Mazda» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . На момент скоєння ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в добровільному порядку шкоду, заподіяну власнику автомобіля марки «Mazda» не відшкодував. МТСБУ за заявою ОСОБА_2 здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 35 082,84 грн. та витрати на встановлення розміру відшкодування у сумі 670,00 грн. Оскільки ОСОБА_1 в добровільному порядку вказані витрати позивачу не компенсовані, останній звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України страхове відшкодування у розмірі 35082,84 грн., витрати на встановлення розміру відшкодування у розмірі 670,00 грн. та 2102,00 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати повністю та залишити позовну заяву МТСБУ без розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позовна заява підписана ОСОБА_3 , при цьому додана до позову копія довіреності видана на нього як фізичну особу, а не адвоката, згідно зі свідоцтвом про адвокатську діяльність. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Проте, у вказаній довіреності не має посилання на повноваження особи, яка її підписала. У зв`язку з цим відповідач у суді першої інстанції просив суд повернути позовну заяву, однак на вказані посилання відповідача суд увагу вказаним аргументам оцінку не надав.Апелянт також вказав на те, що суд не прийняв до уваги посилання відповідача у відзиві на позов про невідповідності, які дають підстави для сумніву наявності самого акту прийняття МТСБУ рішення про страхове відшкодування, а саме те, що згідно звіту про незалежну оцінку роботи по оцінці ДТП завершені 25.01.2016, тобто раніше самого ДТП; наказ МТСБУ про страхове відшкодування ОСОБА_2 не містить дати, номеру та самих підписів; довідка МТСБУ від 24.05.2017 також не містить підписів підписантів ; копія платіжного доручення від 29.05.2017 не посвідчена банком, що викликає сумніви у проведенні перерахунку. На думку апелянта є підстави витребувати оригінал страхової справи. Скаржник також зазначив, що позивач звернувся до суду з даним позовом після спливу строку позовної давності так як позов отримано судом 01.06.2020, а суму завданої шкоди сплачено позивачем 29.05.2017 шкоди, крім того частину платежу сплачено 14.03.2017.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Матеріали справи свідчать, що 08.12.2016 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volvо», державний номерний знак НОМЕР_1 порушив ПДР, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mazda» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали пошкодження механічного характеру. Вина відповідача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Приморського районного суду м. Одеси від 06.02.2017.

На момент скоєння ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу.

Відповідно до звіту №16-01/3 від 16.01.2017 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю марки «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_2 склала 35082,84 грн.

Згідно з платіжним дорученням від 29.05.2017 №4693 МТСБУ відшкодувало ОСОБА_2 завдані відповідачем збитки у вищевказаному розмірі.

Розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди по страховому випадку склав 670,00 грн. та сплачений позивачем за платіжним дорученням №1601/3 від 14.03.2017.

06.02.2020 МТСБУ звернулося з листом до ОСОБА_1 про виплату в порядку регресу у відповідності до ст. 38.2 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відшкодування шкоди у розмірі 35 752,84 грн.

Так як лист залишено без задоволення, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог МТСБУ та стягнув з ОСОБА_1 кошти в розмірі понесених витрат в сумі 35082,84 грн., витрати на встановлення відшкодування у розмірі 670 грн та судовий збір у сумі 2102 грн.

Такий висновок суду є обґрунтованим виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п. п. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 та п. п. "а" п. 41.1. ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на Моторне (транспортне) страхове бюро покладається обов`язок за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодувати власнику транспортного засобу, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, шкоду, заподіяну іншим транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Після сплати страхового відшкодування Моторне (транспортне) страхове бюро має право зворотної вимоги (регресу) до власника, водія транспортного засобу, винного у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, МТСБУ відповідно до вимог п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 згідно звіту вартості матеріального збитку N 16-01/3 від 16.01.2017 в розмірі 35082,84 грн. Також за складання протоколу огляду, фотофіксацію та визначення розміру шкоди МТСБУ сплачено 670 грн.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог МТСБУ про стягнення із ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 35082,84 грн.

Твердження апелянта про безпідставність прийняття судом позову до розгляду з огляду на те, що довіреність, видана представнику позивача не має посилань на повноваження особи, яка її видала є безпідставними оскільки довіреність від 11.01.2020 №4.1-01/118, видана ОСОБА_3 , який згідно зі свідоцтвом виданим на підставі рішення Ради адвокатів Запорізької області 21.01.2019 має право на зайняття адвокатською діяльністю. Вказана довіреність містить підпис генерального директора МТСБУ Шевченка В.І., якою надано право адвокату Сечку С.В. представляти інтереси МТСБУ.

Доводи скаржника про те, що в акті МТСБУ про розмір страхового відшкодування у графі «дата завершення роботи» вказано 25.01.2016, тоді як ДТП відбулося 08.12.2016, на вірність висновку суду щодо підстав для стягнення з відповідача розміру відшкодування не впливає, так як в графі «дата оцінки» вказано 16.01.2017, звіт містить посилання на те, що огляд транспортного засобу проводився згідно з актом огляду 16.01.2017, протокол огляду транспортного засобі містить дату огляду 16.01.2017, ремонтна калькуляція датована 24.01.2017, отже вказана у звіті дата завершення роботи є опискою.

Відсутність в наказі МТСБУ про страхове відшкодування ОСОБА_2 дати, номеру та самих підписів, а також відсутність у довідці МТСБУ від 24.05.2017 підписів підписантів не спростовують розмір завданої шкоди, встановленої звітом №16-01/3 про незалежну оцінку автомобіля марки «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Доводи про необхідність витребування оригіналу страхової справи суд апеляційної інстанції до уваги не приймає з огляду на те, що наявний у справі звіт №16-01/3, а також рахунок фактура від 16.01.2017 №1601/3, які відповідачем не спростовано, доводять розмір шкоди завданої внаслідок ДТП та витрати понесені у зв`язку з фотофіксацією та визначенням розміру шкоди. При цьому апелянт про дату огляду транспортного засобу повідомлявся.

Твердження скаржника про пропуск позивачем строку позовної давності є помилковими з огляду на те, що у відповідності до ч.6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Так як позивач здійснив виплату розміру страхового відшкодування 29.05.2017, з позовом до суду звернувся засобами поштового зв`язку 29.05.2020, про що свідчить штемпель на конверті (а.с.50), тому строк позовної давності останнім не було пропущено.

Та обставина, що витрати понесені у зв`язку з визначенням розміру шкоди сплачені МТСБУ 14.03.2017 не можуть свідчити про пропуск позивачем строку позовної давності за зобов`язанням щодо сплати шкоди, завданої відповідачем.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судом правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: