РІШЕННЯ

Іменем України

26.05.2021 року Франківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді Мартьянової С.М.

з участю секретаря Турчак М.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Бориса А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського центру зайнятості про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за час перебування на обліку в Львівському міському центрі зайнятості з 31 травня позивачем виконувались усі рекомендації. У той же час службовцями установи систематично підроблялись документи з метою позбавлення права на прийнятне місце праці. Зокрема щодо пропозиції ТОВ «Фуджікура», визнаного 12 жовтня у листі Держслужби зайнятості та вказаних двох робочих місць у кінці другої сторони листа Мінсоцполітики, такі не відповідають встановленим вимогам. Зазначене не було спростоване відповідними листами Держслужби праці. Вказаними діями службовців позивачу була завдана матеріальна шкода згідно ст.280 ЦК України у розмірі не отриманих виплат допомоги з безробіття та моральної шкоди у розмірі одного прожиткового мінімуму за кожен місяць з часу зняття з обліку 20 листопада. Просить позов задоволити. Крім того, 07.07.2020 року позивач звернувся із заявою про доповнення позовних вимог. Згідно поданої заяви просить доповнити позовні вимоги поновленням реєстрації в Львівському міському центрі зайнятості як безробітного. Вказує, що сума позову складається з компенсації моральних витрат у розмірі прожиткового мінімуму для працездатної особи та матеріальних витрат у розмірі мінімальної заробітної плати за кожен повний чи неповний місяць від часу зняття з реєстрації до вступу рішення в законну силу. Завдана шкода становить (2197 грн. + 5238 грн.) х 21 місяць = 156 135 грн.

Представником відповідача 26.03.2020 року подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. При прийнятті рішення просить врахувати, що ОСОБА_1 , будучи звільненим з роботи 05.05.2005 року відповідно до ст.38 КЗпП країни (за власним бажанням без поважних причин) з посади інженера з КАРПАТСЬКОГО ВІДДІЛЕННЯ ІНСТИТУТУ ГЕОФІЗИКИ ІМ. С.І. СУББОТІНА НАН КРАЇНИ. Позивач звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи 25.05.2018р. Сгатус безробітного ОСОБА_1 надано 25.05.2018р. відповідно до статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» на підставі поданої заяви (наказ Львівського міського центру зайнятості від 31.05.2018 №НТ 180531). Згідно представлених ОСОБА_1 документів, а саме трудової книжки, здійснено реєстрацію у центрі зайнятості як безробітного. Професійним досвідом, який був підставою для пошуку ОСОБА_1 підходящої роботи була професія (посада) інструктор, інженер, оскільки така була основним видом його діяльності: в період з 04.08.1986 року по 31.05.1997 року працював інженером; з 16.01.2001 року по 20.07.2001 року працював інструктором, з 01.09.2002 року по 05.05.2005 року працював інженером. На підставі наведеного наказом Львівського міського центру від 31.05.2018 року №НТ180601 ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі без урахування страхового стажу відповідно до частин 2,4 ст. 22, частини 3 ст.23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (у мінімальному розмірі 544 грн., який встановлений постановою правління Фонду) з 01.06.2018р. по 26.05.2019р. Наказом Львівського міського центру від 01.06.2018 року №НТ180601 ОСОБА_1 скорочено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку із звільненням безробітного з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин відповідно до п.п.1, п.5 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та пп.1 п.5.3. "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності" на строк 90 календарних днів з 01.06.2018 року до 29.08.2018 року. Наказом Львівського міського центру від 30.08.2018 року ОСОБА_1 №НТ180830 розпочато виплату допомоги по безробіттю з 30.08.2018 року. За період перебування на обліку у Львівському міському центрі зайнятості позивачу надавались соціальні послуги щодо підбору підходящої роботи та видавались направлення на працевлаштування на посади інженерів, фахівців, які були актуальними на ринку з дотриманням вимог ст. 46 Закону України «Про зайнятість населення». Під час пропонування підходящої роботи враховувалась тривалість роботи за професією (спеціальністю) ОСОБА_1 , кваліфікація, досвід, тривалість безробіття, а також потреба ринку праці. Однак, в порушення вимог законодавства ОСОБА_1 в період перебування на обліку як безробітний не відвідував роботодавців упродовж 7 календарних днів відповідно до виданих направлень на працевлаштування та відмовлявся від пропозицій підібраної підходящої роботи через профнавчання шляхом стажування на робочих місцях. Наведеними діями позбавив себе можливостей реалізації свого права на працю та отримання заробітку. Представник відповідача зазначає, що позивач не виконував своїх обов`язків зареєстрованого безробітного щодо вирішення питання свого працевлаштування за підібраними пропозиціями підходящої роботи. Крім того, просить врахувати, що направлення на працевлаштування у ТзОВ "Фуджікура Аутомотів України Львів» на роботу оператором автоматичних та напівавтоматичних ліній верстатів та установок було сформовано засобами Єдиної інформаційно-аналітичної системи ДСЗ, однак таке направлення на працевлаштування ОСОБА_1 не видавалось (що підтверджується Додатком №1 «Відвідування центру зайнятості, наданні послуги, рекомендації щодо сприяння працевлаштуванню» до персональної картки ОСОБА_1 № НОМЕР_1 ), оскільки така робота для нього не є підходящою відповідно до вимог 46 Закону України "Про зайнятість населення". На підставі вищенаведеного, Львівським міським центром зайнятості ОСОБА_1 надавались соціальні послуги щодо сприяння у працевлаштуванні відповідно до законодавства, а тому вважає що позивачу ні моральної, ні матеріальної шкоди не завдавалось. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач 07.07.2020 року звернувся до суду із відповіддю на відзив. Зазначає, що шахрайські дії відповідача призвели до моральних та матеріальних витрат, що потребують моральної та матеріальної компенсації.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 16.04.2019 року дану справу за територіальною підсудністю передано для розгляду Франківському районному суду м.Львова.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 11.07.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Львівського міського центру зайнятості про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, залишено без руху.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 11.09.2019 року позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 29.01.2020 року дану справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 20.07.2020 року задоволено відвід судді Марків Ю.С.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020 року справа №463/2971/19 передана на розгляд судді Мартьяновій С.М. Ухвалою судді 25.08.2020 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

За результатами проведеного підготовчого судового засідання 15.10.2020 року справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснив, що ставить під сумнів дії проведені під час розгляду даної справи попереднім складом суду. Просить притягнути до відповідальності працівників Львівського міського центру зайнятості за неналежне виконання своїх посадових обов`язків та внести відомості до ЄРДР.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , працівники Львівського міського центру зайнятості, пояснили суду, що при здійсненні своєї роботи керувались виключно посадовою інструкцією та діяли в межах повноважень відповідно до вимог законодавства. Неодноразово надали позивачу скерування для отримання таким роботи, однак ОСОБА_1 від запропонованих вакантних посад відмовлявся.

Заслухавши пояснення сторін, здійснивши допит свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено в судовому засіданні, наказом Львівського міського центру від 31.05.2018 року №НТ180601 ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі без урахування страхового стажу відповідно до частин 2,4 ст. 22, частини 3 ст.23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (у мінімальному розмірі 544 грн., який встановлений постановою правління Фонду) з 01.06.2018р. по 26.05.2019р.

Наказом Львівського міського центру від 01.06.2018 року №НТ180601 ОСОБА_1 скорочено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку із звільненням безробітного з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин відповідно до п.п.1, п.5 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхувань на випадок безробіття" та пп.1 п.5.3. "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності" на строк 90 календарних днів з 01.06.2018 року до 29.08.2018 року.

Наказом Львівського міського центру від 30.08.2018 року ОСОБА_1 №НТ180830 розпочато виплату допомоги по безробіттю з 30.08.2018 року.

Як вбачається з відповіді Державної служби зайнятості від 12.10.2018 року №33/01/5807-18 на звернення позивача від 26.09.2018 року на Урядову гарячу лінію за результатами додаткового вивчення питань, викладених у зверненні, було встановлено факти неякісного надання послуг з боку фахівців Львівського міського центру зайнятості.

Разом з тим, згідно відповіді від 12.11.2018 року за №33/01/6331-18 вбачається наступне.

Підбір підходящої роботи для безробітного здійснюється відповідно до статті 46 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - Закон).

Відповідно до частини першої статті 46 Закону підходящою для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний.

Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість роботи за професією (спеціальністю), кваліфікація, досвід, тривалість безробіття, а також потреба ринку праці.

Крім того, відповідно до частини другої статті 46 Закону для осіб, які бажають відновити трудову діяльність після перерви тривалістю, що перевищує шість місяців, підходящою вважається робота за професією останнього місця роботи або робота з проходженням попередньої перепідготовки за новою професією (спеціальністю) за направленням центру зайнятості.

Також, відповідно до абзацу другого частини сьомої статті 46 Закону для громадян, які бажають відновити трудову діяльність після тривалої (більш як 12 місяців) перерви, підходящою роботою також вважається участь у громадських Роботах, а також інших роботах тимчасового характеру, що відповідають їх професії (спеціальності), професійному досвіду, зокрема за спорідненими професіями, та тривають понад один місяць.

Державна служба зайнятості є посередником між шукачами роботи та роботодавцями, які подають службі зайнятості інформацію про наявність вільних робочих місць, та сприяє працевлаштуванню шукачам роботи шляхом інформування про вакансії, що надані роботодавцями. Питання працевлаштування позивача залежить від наявності вакансій, що подані роботодавцями служби зайнятості, активізації власних зусиль позивача щодо пошуку роботи та рішення роботодавця про вибір його кандидатури для прийняття на роботу.

За результатами аналізу вакансій, запропонованих позивачу фахівцями Львівського міського центру зайнятості 30 жовтня 2018 року, встановлено, що пошук роботи позивачем здійснювався з урахування тривалості безробіття та потреби на ринку праці. Крім того, кандидатура позивача щодо освіти та професійного досвіду була попередньо узгоджена з роботодавцями.

Разом з тим, відповідно до статей 3 та 5 Закону кожен має право на вільно обрану зайнятість та вільне обрання місця застосування праці.

З метою надання позивачу результативних послуг з пошуку роботи керівництвом Львівського міського центру зайнятості прийнято рішення про зміну фахівця, який здійснював прийом позивача. За бажання позивачу запропоновано іншого фахівця, який надаватиме йому послуги зі сприяння у працевлаштуванні.

Фахівці Львівського міського центру зайнятості готові і надалі надавали позивачу послуги щодо сприяння у працевлаштуванні, передбачені законодавством у сфері зайнятості населення та соціального страхування на випадок безробіття. Одночасно позивачу роз`яснено, що підбір роботи він можете здійснювати самостійно, скориставшись інформацією про кадрову потребу підприємств Львівської та інших областей України розміщену на офіційному Інтернет- ресурсі державної служби зайнятості «Єдине соціальне середовище зайнятості» www.dcz.gov.ua.

Крім того, згідно відповіді Начальника Управління нагляду за діяльністю Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування за №180/0/248-19 від 20.03.2019 року встановлено наступне.

За інформацією Державної служби зайнятості (Центрального апарату) на обліку в Львівському міському центрі зайнятості як безробітний позивач перебував з 25.05.2018 по 20.11.2018 року.

За період перебування на обліку позивача відповідно до статті 46 Закону з урахуванням професії (спеціальності), кваліфікації, досвіду, тривалості безробіття, а також потреб ринку праці пропонувалися варіанти роботи, зокрема: фахівцем, інженером, техніком з сигналізації. При пропонуванні вакансій Вам надавалась інформація про вимоги роботодавця до претендента на роботу. Однак, вищезазначені пропозиції ОСОБА_1 розглядати відмовився.

Крім того за час перебування на обліку в Львівському МЦЗ позивач взяв участь у наступних заходах: 01.06.2018 - профінформаційний груповий захід «Семінар із загальних питань зайнятості населення та стану ринку праці»; 01.06.2018 - профінформаційний груповий захід «Презентація роботодавця» ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів»); 17.08.2018 - семінар «Запобігання нелегальній трудовій міграції, торгівлі людьми, експлуатації дитячої праці».

Також, 14.09.2018 позивачу було видано направлення для працевлаштування на ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів», за результатами співбесіди позивач відмовився від пропозицій.

Крім того, під час відвідування центру зайнятості 13.11.2018 та 20.11.2018 року позивачу видано направлення на працевлаштування на підходящу роботу, а саме:

інженером у Карпатське відділення Інституту геофізики імені С.І. Субботіна НАН України (завдання та обов`язки: інженер з постачання, ведення складу - облік матеріалів та постачання матеріалів по відділах, надається перевага фахівцям за спеціальністю технічного напряму, заробітна плата 3 723 гривні, вимоги до працівника: пунктуальність та відповідальність; укомплектування вакансії можливе через профнавчання);

фахівцем у ПАТ «Укртелеком» (завдання та обов`язки: спеціаліст контакт- - центру (вхідна лінія), надання інформаційно-сервісної підтримки абонентам «Укртелеком», консультування з фінансових, інформаційних, технічних питань, робота у м. Львові, район Сихова, можливість транспортного забезпечення в районі Сихова о 24.00 та о 01.00, вимоги до працівника: стресостійкість, знання російської мови (розмовний рівень), знання ПК на рівні користувача, чітка дикція, спеціальність: «телекомунікаційні системи та мережі», освітньо-кваліфікаційний рівень-спеціаліст; укомплектування вакансії можливе через профнавчання, заробітна плата 6 500 гривень).

Від зазначених пропозицій підходящої роботи ОСОБА_1 відмовився, тому Львівським МЦЗ прийнято рішення про припинення реєстрації позивача на підставі пункту 5 частини першої статті 45 Закону та абзацу двадцять другого підпункту 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2018 № 198. Роз`яснено, що підбір роботи позивач може здійснювати як самостійно, скориставшись інформацією про кадрову потребу підприємств Львівської та інших областей України розміщену на офіційному Інтернет-ресурсі державної служби зайнятості «Єдине соціальне середовище зайнятості» www.dcz.gov.ua, так і при зверненні до Львівського МЦЗ.

Листами Державної служби зайнятості (Центрального апарату), в тому числі Львівським МЦЗ від 30.08.2018 № 13-2934/0-18; від 13.09.2018 № 13-3116/0-18; від 12.10.2018 № 33/01/5707-18; від 14.08.2018 №08-2765/0-18; від 22.08.2018 №13-2869/0-18; від 31.10.2018 року №33/01/6124-18; від 24.09.2018 №33/06/5371-18; від 12.11.2018 № 33/01/6331-18; від 18.12.2018 № 33/01/7282-18 та листами Держпраці від 04.12.2018 № 5737/4.1/4.2-ЗВ-18; від 18.12.2018 № 5992/4/4.2-ЗВ-18 в межах компетенції позивачу надано відповіді на звернення.

За таких обставин, відповідач діяв в межах свої повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, суд не може погодитись з доводами позивача про те, що вищезазначеними діями Львівського міського центру зайнятості порушено права позивача, що призвели до завдання йому матеріальних та моральних збитків.

Позивач просить стягнути моральну шкоду, завдану внаслідок неправомірних дій відповідача.

Згідно з ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. П.2 ч.1 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У відповідності до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, суд, встановивши, що позивачем не надано доказів того, що відповідачем вчинені неправомірні дії що призвели до завдання йому матеріальної та моральної шкоди. А тому, суд приходить до висновку про відмову в позові, виходячи з того, що позивач не довів обставини, на які посилалася як на обґрунтування своїх вимог в контексті приписів статтей 11,12,13 ЦК України.

Окрім того, суд роз`яснює позивачу, що оцінка дій попереднього складу суду в межах розгляду даної справи не належить до компетенції головуючої судді. Внесення відомостей до ЄРДР щодо неправомірних дій, на думку позивача, працівників Львівського міського центру зайнятості також не належить до компетенції даного складу суду в межах розгляду даного судового провадження.

Керуючись статтями 12, 13, 80, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського міського центру зайнятості про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Львівський міський центр зайнятості, юридична адреса: м. Львів, вул. Кн. Ольги, 122, .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Повний текст рішення виготовлено 04.06.2021 року

Суддя Мартьянова С.М.