КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 367/8362/20 Апеляційне провадження № 22-ц/824/5720/2021Головуючий у суді першої інстанції - Кравчук Ю.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.

судді Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

секретар Рудик О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2020 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний виконавець Яцишин Андрій Миколайович про визнання договорів дарування недійсними,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 07.04.2009, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яким подаровано земельну ділянку площею 0,0887 га, що розміщена за адресою АДРЕСА_1 у межах згідно плану, визнати недійсним договір дарування частини будинку (52/100 частини) від 07.04.2009 та застосувати реституцію (а.с. 1-2).

Також з позовною заявою, позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0887 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Кадастровий номер земельної ділянки площею 0,0500 га :01:079:0065, кадастровий номер земельної ділянки площею 0,0243 га :01:079:0069, кадастровий номер земельної ділянки площею 0,0144 га :01:079:0070.

Подану заяву обґрунтовано тим, що 07.04.2009 вона подарувала ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0887 га, а також частину будинку (52/100 частини), що розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Вартість подарованого майна складає 190 920,00 грн. Позивач вважає вищенаведені договори дарування недійсними, оскільки були укладені під психологічним впливом осіб з релігійної організації на безоплатній основі, і ОСОБА_2 не могла чинити опір психологічному впливу та повноцінно усвідомлювати значення своїх дій (а.с. 26-27).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22.12.2020 заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0500 га, кадастровий номер :01:079:0065, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0144 га, кадастровий номер :01:079:0070, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0243 га, кадастровий номер :01:079:0069, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

У частині вимог про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 52/100 частини будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , відмовлено (а.с. 36-39).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Зазначає, що частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції не пересвідчився чи дійсно існує між сторонами спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки оскаржувані договори було укладено в 2009 році, та впродовж дванадцяти років ОСОБА_1 фактично користувалась майном та не отримувала ні усних, ні письмових заперечень від позивача, тому такі дії ОСОБА_2 є маніпуляцією та затягуванням часу виконання чисельних рішень суду, де вона є боржником.

Крім того, суд не звернув увагу на те, що у відповідності до ч. 10 ст. 150 ЦПК України, спосіб забезпечення позову є тотожнім визнання договору дарування недійсним (а.с. 46-49).

09.04.2021 ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на те, що на момент укладання договорів дарування нерухомого майна, право власності обдарованого виникало з моменту його нотаріального посвідчення та державній реєстрації. Під час виконання чисельних рішень суду, де ОСОБА_2 є боржником, виконавцем було виявлено у власності позивача нерухоме майно, а саме вищезазначені земельні ділянки та частина будинку, отже відповідачем не було зареєстровано подароване майно у визначеному законом порядку.

Крім того, на момент подання позову ОСОБА_2 , не враховуючи те, що на оскаржуване майно накладено арешт, 06.05.2019 ОСОБА_1 здійснила перереєстрацію право власності на майно. 07.10.2020 позивач випадково дізналась про проведену реєстрацію договорів дарування та вважала, що накладений арешт зашкодить вчиненню будь-яких дій щодо оскаржуваного майна, однак, договори спричинили юридичні наслідки (а.с. 75-76).

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просила задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В статті 149 ЦПК України передбачено забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно із копією договору дарування земельної ділянки від 07.04.2009, ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони, уклали договір, за яким ОСОБА_2 передає у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0, 0887 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , та складається із земельної ділянки площею 0,0500 га, кадастровий номер :01:079:0065; земельної ділянки площею 0,0144 га, кадастровий номер :01:079:0070; земельної ділянки площею 0,0243 га, кадастровий номер :01:079:0069.

Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, сформованої 14.12.2020, земельна ділянка площею 0,0500 га, кадастровий номер :01:079:0065, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,0144 га, кадастровий номер :01:079:0070, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,0243 га, кадастровий номер :01:079:0069, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 ; - належать ОСОБА_1 , дата державної реєстрації права 02.05.2019.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідачів або пов`язаних із ними інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Враховуючи характер майна, земельні ділянки, які є предметом спору та на які позивач просить накласти арешт, зміст позовних вимог та їх співмірність, а також те, що для вжиття заходів забезпечення позову є наявність достатніх підстав, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, зокрема його подальше відчуження відповідачем, правомірність набуття якого оскаржується, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув заяву ОСОБА_2 та дійшов вірного висновку про її часткове задоволення.

Посилання апелянта на те, що вимоги позову про визнання недійсним договорів дарування та заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на оскаржувані земельні ділянки є тотожніми, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки зазначені обставини не відповідають матеріалам справи.

Крім того, слід звернути увагу на те, що такі заходи забезпечення позову є тимчасовими і не передбачають вирішення спору по суті та виключають в даному випадку завдання відповідачу будь-яких збитків та порушення його прав, натомість спроможні запобігти порушенню прав позивача в разі задоволення майбутнього позову.

Отже, доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленої ухвали не впливають. При апеляційному розгляді справи порушень норм процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2020 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний виконавець Яцишин Андрій Миколайович про визнання договорів дарування недійсними залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 24 травня 2021 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська