Справа № 703/1198/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Бойко Л.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернівської сільської територіальної громади в особі Тернівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Тернівської сільської територіальної громади в особі Тернівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається в цілому з житлового будинку з прибудовою під літ. «А-1, а2» загальною площею 37,1 кв.м, житловою площею 23,5 кв.м, і господарських споруд та будівель: сараю під літ. «Б1», сараю під літ. «В1», гаража під літ. «Г1», альтанки під літ. «Д1», вбиральні під літ. «Ж1», погреба під літ. «З1», шийки, воріт з хвірткою №1, огорожі №2, колодязя №3, належне померлій на підставі запису в погосподарській книзі Тернівської сільської ради.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт в якому все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла позивачу.

Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла позивач шляхом подачі заяви відповідного змісту до приватного нотаріуса Смілянського районного нотаріального округу Компанієць О.Г.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає.

Разом з тим, позивач позбавлена можливості оформити спадщину після смерті матері позасудовим шляхом, оскільки ОСОБА_2 при житті не зареєструвала своє право власності на належне їй домоволодіння АДРЕСА_1 . При цьому, державним реєстратором прав на нерухоме майно у документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку під житловим будинком (архівна виписка Тернівської сільської ради народних депутатів від 26.11.1993 №33) виявлена розбіжність у написанні по батькові власника, а саме дозвіл на приватизацію надано ОСОБА_3 , хоча відповідно до даних погосподарського обліку власником домогосподарства є ОСОБА_2 . В зв`язку з цим, неможливо зареєструвати за померлою ОСОБА_2 право власності на житловий будинок.

Постановою приватного нотаріуса Смілянського районного нотаріального округу Компанієць О.Г. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями АДРЕСА_1 .

Посилаючись на вказані обставини позивач звернулася в суд з позовом до відповідача і просить визнати за нею право власності на вказане спадкове домоволодіння в порядку спадкування за заповітом.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак представник позивача надав суду заяву, згідно якої просив справу розглядати без участі позивача та її представника, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача Тернівської сільської ради Смілянського району Черкаської області в судове засідання також не з`явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позову не заперечував.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 виданим Смілянським районним відділом ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.5).

Як вбачається із заповіту від 14 лютого 2007 року, посвідченого секретарем Тернівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за № 10, ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповіла ОСОБА_1 (а.с. 16) На день смерті заповідача вказаний заповіт не змінений і не скасований (а.с. 16 - зворот).

З довідки виконавчого комітету Тернівської сільської ради Смілянського району Черкаської області № 397 від 25 вересня 2020 року, виданої на підставі запису по господарської книги № 5 за 2015-2020 роки, особовий рахунок № НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 . Разом з нею на момент її смерті проживала без реєстрації її донька ОСОБА_1 (а.с. 6).

Згідно виписки з погосподарської книги № 6 на 2016-2020 роки Тернівської сільської ради Смілянського району Черкаської області за № 426 від 06 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку 1976 року побудови, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Номер об`єкта погосподарського обліку 0470-05 (а.с. 14).

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 березня 2021 року вбачається, що 05 жовтня 2020 року ОСОБА_4 , звернулася до, приватного нотаріуса Смілянського районного нотаріального округу Компанієць О.Г. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі поданої заяви була заведена спадкова справа №99/2020.

Разом з тим, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , що залишився після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки для оформлення спадкових прав заявником не надано правовстановлюючого документу на будинок, що належав спадкодавцю, ОСОБА_2 . Крім того, під час вивчення документів спадкової справи було встановлено відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця - ОСОБА_2 на вищевказаний житловий будинок, що підтверджується довідкою №62-о, виданою Смілянським відділком КП «ЧООБТІ» 17 лютого 2021 року, а також встановлено, що 18 березня 2021 року державним реєстратором виконавчого комітету Тернівської сільської ради Смілянського району Черкаської області - Клименко Т.О., було відмовлено ОСОБА_1 у державній реєстрації прав та їх обтяжень щодо житлового будинку номер АДРЕСА_1 , на підставі ст.ст. 24, 31 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктів 18 та 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (а.с. 19).

Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як передбачено ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно із ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як передбачено ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п.3.1 державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 та зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на житловий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Окрім того, статтею 131 ЦК 1963 року визначено, складовою частиною речі є все те, що не може бути відділене від неї без пошкодження і істотного знецінення речі. При переході права на річ складові частини її не підлягають відділенню.

Стаття 132 ЦК 1963 року передбачає, приналежністю є річ, призначена служити головній речі, зв`язана з нею спільним господарським призначенням. Приналежність наслідує долю головної речі, якщо в договорі або в законі не встановлено інше.

З письмових доказів наявних в матеріалах справи, а саме з виписки з погосподарської книги № 6 на 2016-2020 роки Тернівської сільської ради Смілянського району Черкаської області за № 426 від 06 листопада 2020 року та технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, вбачається що спадкодавець ОСОБА_2 набула право власності на спірний будинок та надвірні споруди (а.с. 8-12, 14).

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та державної реєстрації права власності на нього позбавляє права спадкоємця оформити спадщину у нотаріуса після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , відтак її звернення до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим.

Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутність державної реєстрації права власності на нього позбавляє права спадкоємця оформити спадщину за заповітом у нотаріуса після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері - ОСОБА_2 , відтак звернення позивача до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

За таких обставин суд приходить до беззаперечного висновку, що невизнане право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає, його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності на спадкове майно, а саме на будинковолодіння та земельні ділянки.

Враховуючи визнання позову відповідачем та норми ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд знаходить можливим розглянути справу по суті та ухвалює рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки визнання позову відповідачем не порушує прав третіх осіб.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст. 15, 16, 334, 392,1217, 1218, 1223, 1225, 1235, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 131, 132 ЦК України в ред. 1963 року, ст.ст. 1, 2, 76, 81, 82, 89, 200, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5, ст. 125 ЗК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Тернівської сільської територіальної громади в особі Тернівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається в цілому з житлового будинку з прибудовою під літ. «А-1, а2» загальною площею 37,1 кв.м, житловою площею 23,5 кв.м, і господарських споруд та будівель: сараю під літ. «Б1», сараю під літ. «В1», гаража під літ. «Г1», альтанки під літ. «Д1», вбиральні під літ. «Ж1», погреба під літ. «З1», шийки, воріт з хвірткою №1, огорожі №2, колодязя №3, що належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Тернівська сільська територіальна громада в особі Тернівської сільської ради - юридична адреса: вул. Центральна, 35, с. Тернівка Смілянського району Черкаської області, ЄДРПОУ -26358259.

Головуючий О.П.Опалинська