Справа №333/1337/20
Провадження №2/333/161/21
РІШЕННЯ

Іменем України

03 червня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Нікуліна О.Є., Вертунової Г.М., її представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2020 ОСОБА_4 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просила визнати автомобіль КІА CEE'D, (універсал-в) VIN-код НОМЕР_1 , 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 спільльним майном подружжя, залишити його у власності ОСОБА_2 та стягнути на її користь грошову компенсацію замість її частки у спільній сумісній власності на вказаний автомобіль у розмірі 116 567, 81 грн. та стягнути з Відповідача судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_4 посилалась на те, що 19.04.2011 між нею та ОСОБА_2 укладено шлюб. Після одруження вона разом із чоловіком переїхали до належного йому будинку по АДРЕСА_1 , де почали мешкати. У той же час ОСОБА_4 дізналась, що її чоловік має проблеми із алкогольною залежністю. Їх спільне життя перетворилось на «жах». Вона допомагала чоловіку вирішити проблему алкогольної залежності, проявляла турботу та неодноразово викликала лікарів медичного центру, що спеціалізується на наданні швидкої допомоги на дому, які проводили зняття похмільного та інтоксикаційного синдрому.

Через залежність ОСОБА_2 на алкоголь, вона декілька разів висувала йому умови припинити зловживання алкоголем або розійтися, проте останній запевняв що він впорається із своєю проблемою. У січні 2012 року ОСОБА_2 прийняв її на роботу барменом до належного йому на праві власності кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому на ринку «Олександрівський» у Комунарському районі м. Запоріжжя. У березні 2013 року ОСОБА_2 повідомив їй про те, що ними накопичено достатньо коштів для першого внеску для купівлі автомобіля, і він вже обрав його марку та модель, а також визначився з банком, який дасть їм кредит. Перед укладенням кредиту ОСОБА_2 возив її до відділення ПАТ «Перший Український міжнародний Банк» де вона надала копії своїх документів, та підписала заяву про надання згоди на передачу чоловіком автомобіля під заставу. З березня 2013 року ОСОБА_2 став привозити її на новому автомобілі на роботу в кафе та їй здалося, що сімейні негаразди позаду. Проте, протягом квітня-травня 2013 року вона неодноразово помічала, що в автомобілі із ОСОБА_2 знаходиться невідома жінка. Вона почала підозрювати чоловіка у зраді, проте останній це спростовував. З цього часу стосунки між нею та чоловіком знов почались погіршуватись, і в один із днів листопада 2013 року ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння почав виганяти її із будинку у якому вони разом мешкали. Також у той день, до неї приїхав її знайомий ОСОБА_5 , між ним та чоловіком відбулась розмова, і ОСОБА_5 відвіз її до будинку який був у його користуванні і розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де вона оселилась. До теперішнього часу вона проживає у вищевказаному будинку разом із ОСОБА_5 , який є її співмешканцем. Вважає, що автомобіль КІА CEE'D державний номерний знак НОМЕР_2 повинен бути визнаний спільним майном подружжя та підлягає поділу, так як на час його придбання ОСОБА_2 вона із останнім перебували у офіційному шлюбі.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.03.2020 відкрито провадження по справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження.

24.04.2020 ОСОБА_2 надав суду відзив на позовну заяву ОСОБА_4 .

24.04.2020 ОСОБА_2 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю, в якому просив визнати автомобіль КІА CEE'D, (універсал-в) VIN-код НОМЕР_1 , 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 його особистою приватною власністю. та стягнути з Відповідача за зустрічним позовом судові витрати.

В обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що 19.04.2011 року між ним та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Організацією оформлення шлюбу займалась ОСОБА_4 , яка домовилась про день та час коли вони прийшли до РАЦС де він розписався. Обставини укладання шлюбу пам`ятає смутно, через те, що у той період зловживав алкогольними напоями. Після укладання шлюбу, він та ОСОБА_4 переїхали до належного йому будинку по АДРЕСА_1 , де почали мешкати разом. На час укладання шлюбу він мав наладжений бізнес, який приносив стабільний доход, був власником кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому на ринку «Олександрівський» у Комунарському районі м. Запоріжжя. На прохання ОСОБА_4 , у січні 2012 року він влаштував останню до свого кафе, де вона почала працювати барменом на підставі трудового договору та отримувала мінімальну заробітну плату, яку використовувала на свої особисті потреби. Практично відразу після укладання шлюбу, його подружнє життя із ОСОБА_4 не склалося, між ними було відсутнє порозуміння та виникали інші проблеми. На цьому фоні, у 2012 році його залежність він алкоголю посилилась. ОСОБА_4 , в свою чергу, не заперечувала проти зловживання ним алкоголем, навпаки, вживала з ним разом і приносила алкоголь на його прохання. Як чоловік та дружина, на протязі 2012 року вони інтимних стосунків не мали, проте мешкали разом, ОСОБА_4 купувала йому харчі та алкоголь, готували їжу і це його на той час влаштовувало.

В жовтні 2012 року, він перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння він отримав важкий перелам ноги та потрапив до лікарні, де перебував на стаціонарному лікуванні. 08.10.2012 року його з лікарні привіз додому його давній знайомий ОСОБА_6 . Потрапивши до дому, він побачив, що у будинку відсутні особисті речі ОСОБА_4 . Від ОСОБА_6 та спільних знайомих він дізнався, що ОСОБА_4 виїхала з належного йому будинку на переїхала до будинку за адресою: АДРЕСА_2 де почала співмешкати із своїм давнім знайомим ОСОБА_5 . В подальшому від знайомих йому стало відомо, що ОСОБА_4 вже тривалий час до цього зраджувала йому із ОСОБА_5 . Після виписки із лікарні, він на протязі 1,5 місяця постійно перебував вдома, де продовжував амбулаторне лікування, йог нога була повністю у гіпсі, що дуже ускладнювало можливість рухатись. При цьому він також продовжував зловживати алкоголем. Через те, що він не міг самостійно пересуватись, продукти харчування, засоби гігієни та господарськи товари йому купували та приносили його друзі, знайомі та сусіди. У січні 2013 року його знайомий ОСОБА_6 наполіг на тому, щоб він «закодувався» від алкоголю та відвіз його до лікарів, де він пройшов курс лікування від алкогольної залежності. За твердження ОСОБА_2 з 25 січня 2013 року до теперішнього часу він ні разу не вживав алкогольні напої. Що стосується ОСОБА_4 , то з його згоди остання продовжувала працювати за трудовим договором у належному йому кафе. Як працівник вона його влаштовувала, добре знала свою справу, мала певний досвід. Зла він на неї не тримав, то ж вирішив її не звільняти.

На початку лютого 2013 року після зустрічі шкільних випускників, у компанії колишніх однокласників його познайомили із гр. ОСОБА_7 , із якою у нього відразу виникли стосунки. ОСОБА_7 була вдовою, мешкала у власному будинку, то ж наприкінці лютого 2013 року він із нею вирішили проживати разом за місцем її проживання. Так, з лютого 2013 року до теперішнього часу він разом із ОСОБА_7 мешкають однією сім`єю у належному останній будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де ведуть спільне господарство та підтримують фактичні шлюбні відносини. Також наприкінці березня 2013 року він вирішив придбати новий автомобіль, взявши його у кредит. У салоні він вибрав автомобіль КІА CEE'D, 2013 року випуску, та почав оформлювати документи на отримання кредиту. У відділенні ПАТ «Перший Український міжнародний Банк» де оформлювався кредит, його повідомили, що з огляду на те, що він перебуває у офіційному шлюбі, він повинен привезти ОСОБА_4 для того, щоб вона підписала заяву про надання згоди на передачу автомобіля під заставу.

Перебуваючи на роботі у належному йому кафе він попрохав ОСОБА_4 поїхати в банк для підписання заяви, на що остання погодилась лише за умови що вона отримає від нього за це певну матеріальну віддяку. Також для купівлі автомобіля було необхідно внести перший внесок на рахунок підприємства-продавця у розмірі близько 80 тисяч гривень. Частину коштів для внесення першого внеску для купівлі автомобіля він отримав від продажу належного йому автомобіль ВАЗ 21104 який він придбав задовго до укладання шлюбу із ОСОБА_4 . Іншу частину коштів він запозичив у свого знайомого ОСОБА_6 . Після внесення суми першого внеску за автомобіль, він на протязі 3-х років, а саме до березня 2016 року, за рахунок коштів отримуваних від підприємницької діяльності, особисто сплачував кредит за придбаний автомобіль. Через погіршення свого фінансового становища, через зростання утричі курсу долару у 2014 році, для подальшої сплати кредиту за автомобіль він був вимушений взяти інший, грошовий, кредит у ПАТ «Альфа банк». У 2015 році він також був вимушений продати належну йому на праві особистої власності однокімнатну квартиру, для того, щоб сплачувати вже два кредита, за автомобіль та грошовий, який брався для погашення першого кредиту. Вважає, що автомобіль КІА CEE'D державний номерний знак НОМЕР_2 повинен бути визнаний його осбистою приватною власністю, черз те, що він був набутий ним під за час окремого проживання з ОСОБА_4 , у той час коли вони припинили фактичні шлюбні відносини та не вели спільне господарство.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2020 до провадження прийнято зустрічну позовну заяву.

13.08.2020 ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя закрито підготовче судове засідання у справі та призначено справу до судового розгляду.

ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала з підстав, зазначених в її позові, проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 заперечували в повному обсязі.

ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні на задоволенні зустрічних позовних вимог наполягали з підстав, зазначених в його зустрічному позові, проти задоволення первісного позову ОСОБА_4 заперечували в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд установив таке.

19.04.2011 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 156 від 19.04.2011 року.

Вказаний шлюб було розірвано на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2020 року.

Під час перебування у шлюбі, 27 березня 2013 року ОСОБА_2 був придбаний автомобіль КІА CEE'D, (універсал-в) VIN-код НОМЕР_1 , 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Позивач за первісним позовом, ОСОБА_4 у своїй позовній заяві наполягає на тому, що на час придбання вищевказаного автомобіля, вона та ОСОБА_2 не тільки перебували у офіційному шлюбі, но і підтримували фактичні шлюбні відносини, вели спільне господарство та мешкали разом. Фактичні шлюбні відносини між нею та ОСОБА_2 були припинені лише у листопаді 2013 року, коли останній вигнав її з будинку у якому вони мешкали разом.

На підтвердження наведених обставин ОСОБА_4 надані наступні докази.

Нотаріальну заяву від 27 березня 2013 року, відповідно до якої ОСОБА_4 надала згоду на передачу ОСОБА_2 під заставу набутого під час перебування у шлюбі легкового автомобіля КІА CEE'D, (універсал-в) VIN-код НОМЕР_1 , 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Трудову книжку, відповідно до якої з 06 січня 2012 року до 28 лютого 2017 року ОСОБА_4 працювала барменом за трудовим договором у ФОП ОСОБА_2 .

Трудовий договір від 06 січня 2012 року, відповідно до якого ПП ОСОБА_2 прийняв на роботу ОСОБА_4 безстроково.

З боку позивача за первісним позовом, у якості свідків були допитані ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_8 показав, що є сином ОСОБА_4 . Його мати та ОСОБА_2 з 2011 року перебували у офіційному шлюбі. Наскільки йому відомо фактичні шлюбні відносини ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підтримували до листопада 2013 року. У 2013 року він місце мешкання матері та ОСОБА_2 не відвідував, та разом їх не бачив. Зі слів матері йому відомо, що ОСОБА_2 вигнав її з будинку у листопаді 2013 року, на ґрунті конфлікту, який був викликаний зловживанням алкоголем останнім.

Свідок ОСОБА_9 показала, що є невісткою ОСОБА_4 . Проживає з її сином ОСОБА_10 з 2017 року. З ОСОБА_2 вона не знайома. Проте, зі слів ОСОБА_4 , їй відомо, що її чоловік ОСОБА_2 у 2013 році подарував їй на день народження тачку, яка дотепер перебуває у користуванні останньої.

Свідок ОСОБА_5 показав, що давно знайомий із ОСОБА_4 . Йому було відомо, що остання перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 та працювала у нього в кафе барменом. Також йому було відомо, що ОСОБА_2 тривалий час зловживав алкогольними напоями, на ґрунті чого поводився агресивно та виганяв ОСОБА_4 із дому. У листопаді 2013 року ОСОБА_4 попрохала його про допомогу, через те, що її чоловік знов виганяв її із дому, де вони разом мешкали. Він приїхав до будинку, де мешкала ОСОБА_4 разом із чоловіком, між ним та ОСОБА_2 відбулась чоловіча розмова, після чого він забрав ОСОБА_4 разом із її речами, та відвіз її до будинку за адресою: АДРЕСА_3 де вона оселилась. Вказаний будинок належить його знайомим. На теперішній час він та ОСОБА_4 мешкають разом і у вищевказаному будинку та перебувають у фактичних шлюбних відносинах.

ОСОБА_2 , як відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом, наполягає на тому, що фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства із ОСОБА_4 були припинені ним у жовтні 2012 року, коли остання залишила місце їх спільного проживання та почала мешкати за іншою адресою та з іншим чоловіком. Спірний автомобіль придбався ним наприкінці березня 2013 року, коли він перебував у фактичних шлюбних відносинах із гр. ОСОБА_7 , вів із нею спільне господарство та мешкав у належному їй будинку.

На підтвердження вказаних доводів ОСОБА_2 в якості доказів надані довідка від голови квартального комітету від 10.02.2020 року та акт від 20 лютого 2020 року, відповідно до яких з лютого 2013 року і до теперішнього часу він фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , разом із ОСОБА_7 , яка зареєстрована за вказаною адресою.

Відповідно до виписного епікризу із історії хвороби від 08.10.2012 року ОСОБА_2 у жовтні 2012 року проходив стаціонарне лікування з приводу переламу ноги та був виписаний для подальшого амбулаторного лікування за місцем проживання.

З довідки від 25.01.2013 року, виданої лікарем-наркологом вбачається, що ОСОБА_2 пройшов курс лікування від алкогольної залежності.

Відповідно до фотознімків, які надані суду ОСОБА_2 в електронній формі на СД-диску у якості доказу, вбачається, що на протязі 2013-2016 років, останній разом із гр. ОСОБА_7 разом проводили спільні відпочинки, разом відзначали свята у колі друзів та близьких, відвідували родичів та ін.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 11.03.2013 року, кредитного договору № 20903415 від 27.03.2013 року, чеку № СВ-0000076 від 26.03.2013 року, банківських довідок про стан заборгованості, ОСОБА_2 придбав автомобіль КІА CEE'D, (універсал-в) VIN-код НОМЕР_1 , 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , для чого ним був внесений перший внесок на рахунок підприємства-продавця у розмірі 79396 грн., а залишкова вартість автомобіля виплачувалась відповідно до умов кредиту, оформленого у ПАТ «ПУМБ» на протязі трьох років, до березня 2016 року.

Згідно показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , останні були сусідами ОСОБА_2 , коли він мешкав у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Восени 2012 року їм стало відомо, що їх сусід отримав перелам ноги та перебував у лікарні, а потім тривалий час лікувався вдома. Після повернення ОСОБА_2 із лікарні, його дружину ОСОБА_4 вони більше не бачили, зі слів останнього вона його покинула та пішла жити до іншого чоловіка. Так як нога ОСОБА_2 тривалий час перебувала у гіпсу, вони та інші сусіди на його прохання купували йому їжу та інші необхідні у побуті речі. На початку 2013 року, ОСОБА_2 виїхав з належного йому будинку, як їм стало відомо, він почав мешкати з іншою жінкою за її місцем проживання.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 показали, що вони є сусідами ОСОБА_7 , яка мешкає у будинку АДРЕСА_3 . Остання проживала одна, так як її колишній чоловік помер. На початку 2013 року вони дізнались, що їх сусідка почала мешкати з якимось чоловіком, як їм пізніше стало відомо з ОСОБА_2 . Вони помічали у дворі її будинку автомобіль моделі ВАЗ, на якому ОСОБА_2 у той час пересувався. Через незначний час вони побачили, що ОСОБА_2 пересувається вже на іншому автомобілі, марки КІА. Відтак з початку 2013 року до теперішнього часу ОСОБА_2 та ОСОБА_7 мешкають разом, у належному останній будинку, підтримують шлюбні стосунки та ведуть спільне господарство.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_7 , вона познайомилась із ОСОБА_2 у компанії спільних друзів після святкування дня випускників на початку лютого 2013 року. Вона була вдовою, а ОСОБА_2 мешкав один. Вони сподобались один одному і відразу у них виникли особисті стосунки. Наприкінці лютого 2013, вони вирішили мешкати разом, обравши місцем спільного проживання будинок якій належить їй особисто та у якому вона зареєстрована, за адресою АДРЕСА_3 . Тоді ж ОСОБА_2 перевіз свої речі до неї у будинок. З того часу вони мешкають разом, однією сім`єю, ведуть спільне господарство та підтримують фактичні шлюбні стосунки. У березні 2013 року ОСОБА_2 придбав новий автомобіль КІА, і до 2016 року виплачував за нього кредит. Обставини оформлення та укладання договору кредиту ОСОБА_2 , їй не відомі. Кредит за нього вони сплачували разом, до 2016 року, вона особисто сплачували деякі кредитні платежі. Про те, що ОСОБА_2 перебуває у офіційному шлюбі з іншою жінкою вона дізналась пізніше. В теперішній час вони вирішили узаконити свої стосунки та оформити шлюб в органах РАЦС.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_6 він є давнім знайомим ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . ОСОБА_2 тривалий час зловживав алкогольними напоями. У жовтні 2012 року, він забирав ОСОБА_2 із лікарні, де той проходив лікування у зв`язку з переламам ноги. Коли він привіз ОСОБА_2 додому у належний йому будинок АДРЕСА_1 , з`ясувалось що в будинку відсутні речі його дружини ОСОБА_4 . Як з`ясувалось пізніше, у той час коли ОСОБА_2 перебував в лікарні, остання зібрала свої речі та переїхала жити до іншого чоловіка ОСОБА_5 , з яким проживає однією сім`єю до теперішнього часу. Так як нога ОСОБА_2 була у гіпсі і йому було важко пересуватись, він та інші спільні знайомі, неодноразово привозив купував та привозив йому додому продукти харчування та засоби гігієни. В січні 2013 року, на свято Водохреща, він разом із своєю дружиною в компанії ОСОБА_4 та її нового співмешканця ОСОБА_5 разом відпочивали та проводили святкування. Також у січні 2013 року він вмовив ОСОБА_2 пройти лікування від алкоголізму, що той зробив і з того часу до алкогольні напої не вживає. Також у лютому 2013 року, після свята зустрічі випускників, у спільній компанії ОСОБА_2 познайомився із гр. ОСОБА_7 , і практично відразу вони стали мешкати разом у належному останній будинку по АДРЕСА_3 , у якому до теперішнього часу вони мешкають однією сім`єю та ведуть спільне господарство. Також навесні 2013 року ОСОБА_2 запозичував у нього грошові кошти, які йому не вистачало для внесення першого внеску для придбання автомобіля КІА у кредит. Також для внесення першого внеску останній продав за генеральною довіреності належний йому автомобіль ВАЗ.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

За правилом статті 60Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Пунктами 23-25 постанови ПленумуВерховного Суду України від21.12.2007року №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Згідно із зазначеними нормами при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною власністю чи особистою приватною власністю з`ясуванню підлягають, як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Відповідно до частини першої статті 70СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Положеннями частини третьої статті 12 та частин першої статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Конструкція норми статті 60СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

При цьому, докази мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст. ст. 77,78 ЦПК України) і це є процесуальним обов`язком сторони, яка їх надає (ст. ст. 12, 81 ЦПК України).

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Відповідно до частини шостої статті 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Отже, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Суд бере до уваги доводи зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 про те, що спірний автомобіль був придбаний ним, хоча і у час перебування у офіційному шлюбі із ОСОБА_4 , але в період їх окремого проживання у зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин у жовтні 2012 року. Суд вважає ці обставини встановленими, та такими що підтверджуються сукупністю досліджених доказів, зокрема письмовими доказами, електронними доказами, показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та іншими доказами.

Суд відхиляє доводи ОСОБА_4 в частині того, що вона підтримувала фактичні шлюбні відносини із ОСОБА_2 до листопада 2013 року. Вказані твердження ОСОБА_4 окрім її особистих пояснень, обґрунтовувались лише показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 . Разом з тим, суд не приймає до уваги показання вказаних свідків, через те, що вказані особи є близькими та рідними ОСОБА_4 , а також через те, що їх показання, які були надані суду є суперечливими та ґрунтуються ні на обставинах які стали відомі їм особисто чи безпосередньо, а переважно зі слів самої ОСОБА_4 .

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з встановлених судом обставин справи, ОСОБА_2 довів суду належними доказами факт придбання спірного автомобіля в період їх окремого проживання із ОСОБА_4 у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин із останньою. В свою чергу ОСОБА_4 не надано до суду належних доказів на спростування наведених ОСОБА_2 доводів.

Встановлені судом обставини дають підстави для визнання спірного автомобілю особистою приватною власністю ОСОБА_2 .

Отже, зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а первинний позов ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_4 слід стягнути понесені судові витрати з оплати ОСОБА_2 судового збору.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 12, 13, 247, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити.

Визнати автомобіль КІА СЕЕD, (універсал-в) VIN-код НОМЕР_1 , 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 особистою приватною власністю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , витрати на оплату судового збору в розмірі 1 165 грн. 69 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 14 червня 2021 року.

Суддя: Ю.Р.Піх