Житомирський апеляційний суд
Категорія 43 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Лісової Т.С.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 11 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Шалоти К.В.

у цивільній справі №295/10996/19 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвої Олени Володимирівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просила скасувати постанову приватного нотаріуса Ширяєвої О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.09.2017 за вихідним номером 238/02-14 та зобов`язати приватного нотаріуса Ширяєву О.В. видати свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 як спадкоємиці другої черги в порядку представлення після смерті спадкодавця ОСОБА_4 на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1 . В обґрунтування поданого позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна тітка ОСОБА_4 . Після смерті останньої відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . 23.09.2016 позивачка подала до приватного нотаріуса Ширяєвої О.В. заяву про прийняття спадщини за законом на майно померлої тітки, разом з документами, що підтверджували родинні відносини позивачки з померлою. А 26.09.2016 до нотаріуса Ширяєвої О.В. було подано заяву про прийняття спадщини племінницею померлої ОСОБА_2

29.09.2017 постановою відповідача відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу квартиру АДРЕСА_1 , яка мотивована наявністю іншого спадкоємця за законом та тим, що у спадковому майні вбачається подружня доля чоловіка спадкодавиці ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посилаючись на те, що в оскаржуваній постанові не зазначено, на яку саме частку квартири видано свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю за законом після померлого ОСОБА_5 , а також те, що ОСОБА_6 , який успадкував 1/4 частки квартири після смерті свого батька ОСОБА_5 , не є рідним сином тітки позивачки ОСОБА_4 , а тому не має права на спадкове майно після смерті останньої, позивач вважала, що постанова приватного нотаріуса Ширяєвої О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії підлягає скасуванню та нотаріус зобов`язаний видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом.

Також позивач вказувала, що перша черга спадкоємців на спадкування майна за законом після померлої ОСОБА_4 відсутня; спадкоємцями до майна померлої ОСОБА_4 за законом другої черги в порядку представлення є дві племінниці спадкодавиці - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які прийняли спадщину у встановленому законом порядку. А тому, на думку позивача, нотаріус був зобов`язаний провести розподіл спадкового майна відповідно до кола спадкоємців другої черги за законом в порядку представлення та видати відповідні свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з цим вважає, що постанова відповідача про відмову у вчиненні нотаріальних дій є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 11 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначила, що судом першої інстанції не вірно розтлумачено її доводи, оскільки позивач не посилалася на той факт, що син померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 не є рідним сином померлої ОСОБА_4 , а тому останній не входить до кола її спадкоємців та на те, що ОСОБА_6 після смерті батька ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право на спадщину на ј частину квартири, що становить Ѕ частини від подружньої долі ОСОБА_5 . Тобто, основним аргументом позивача був той факт, що другий з подружжя спадкодавця ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, з матеріалів спадкової справи №265/1996, заведеної до майна померлого ОСОБА_5 встановлено, що після смерті спадкодавця спадкове майно складається з : гаража № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Схід», автомобіля ЗАЗ, вкладів в Ощадному банку та іменних акцій. Отже, частка в спільній сумісній власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 померлого відсутня і не спадкувалась при прийнятті спадщини спадкоємцями ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Неправомірність дій нотаріуса щодо винесення оскаржуваної постанови підтверджується, на думку апелянта, ст.ст. 5,46, 49,68 Закону України «Про нотаріат». Таким чином, після подання заяви спадкоємці, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, встановивши коло спадкоємців і перелік майна спадкодавця нотаріус зобов`язаний видати свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 двом спадкоємцям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Щодо посилання на неможливість встановити подружню долю ОСОБА_5 зазначає, що як встановлено матеріалами справи ОСОБА_6 , який є сином чоловіка померлої ОСОБА_5 , до приватного нотаріуса Ширяєвої О.В. із заявою про прийняття спадщини звернувся лише 14.03.2018 року, що підтверджується копією заяви №19/02-14 від 14.03.2018. Тобто, ОСОБА_6 не було вчасно подано заяву на прийняття спадщини. Заява була подана лише 14.03.2018. Докази того, що пропущений ОСОБА_6 строк був поновлений, - відсутні.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 29.03.1973 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб, що стверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №5 від 02.02.2017.

У 1972 році ОСОБА_9 був сплачений перший пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1 , а останній в червні 1986 року, що стверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу "Космос" від 20.10.2016 (а.с. 86 зворот).

14.04.1993 за ОСОБА_10 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою КП "Житомирьке обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської облради від 02.03.2017 №941 (а.с. 89 зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 10.05.2016, виданого Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис за №1211 (а.с. 67 зворот).

23.09.2016 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Ширяєвої О.В. із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої тітки ОСОБА_4 , що стверджується копією заяви №132/02-14 від 23.09.2016 (а.с. 65).

26.09.2016 до приватного нотаріуса Ширяєвої О.В. із заявою про прийняття спадщини за законом також звернулась племінниця померлої ОСОБА_4 ОСОБА_2 , що стверджується копією заяви №133/02-14 від 26.09.2016 (а.с. 78).

14.03.2018 до приватного нотаріуса Ширяєвої О.В. із заявою про прийняття спадщини за законом також звернувся ОСОБА_3 , який є сином чоловіка померлої ОСОБА_4 ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією заяви №19/02-14 від 14.03.2018 (а.с. 109).

На запит приватного нотаріуса Ширяєвої О.В. від 18.10.2016 щодо особи, яка зверталась із заявою за реєстрацією права власності на квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 чи ОСОБА_4 , нотаріусу була надана відповідь КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 21.10.2016, в якій зазначено, що на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , 31.03.1993 до підприємства звернулась гр. ОСОБА_10 із замовленням №8885 щодо здійснення технічної інвентаризації та реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_4 у вказаному житловому будинку (а.с. 85 зворот).

29.09.2017 постановою приватного нотаріуса Ширяєвої О.В. відмовлено у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку наявністю іншого спадкоємця за законом та через те, що в спадковому майні вбачається подружня доля ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією постанови нотаріуса від 29.09.2017 за вих. № 238/02-14 (а.с. 9,108).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позову.

При цьому судом враховано, що за змістом статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1223 Цивільного кодексу України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Зі змісту частини третьої та п`ятої статті 1266 Цивільного кодексу України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Згідно статті 5 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) нотаріус зобов`язаний, зокрема: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; виконувати інші обов`язки, передбачені законом.

Відповідно до статті 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

За змістом пункту 1 частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову (частинм 3, 4 статті 49 Закону України «Про нотаріат»).

Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна (частина перша статті 68 Закону України «Про нотаріат»).

Главою 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, регламентується процедура видачі свідоцтв про право на спадщину.

Відповідно до пункту 4.14 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (тут і надалі, у редакції, чинній час вчинення нотаріальної дії), при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Згідно із пунктом 4.21 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Якщо спадкоємців декілька, то кожному із них видається окреме свідоцтво про право на спадщину із зазначенням його частки.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України "Про нотаріат").

В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 та 23.09.2016 до приватного нотаріуса Ширяєвої О.В. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 звернулась племінниця ОСОБА_1 , а 26.09.2016 з відповідною заявою звернулась також ОСОБА_2 .

28.09.2017 ОСОБА_1 подала до приватного нотаріуса Ширяєвої О.В. заяву, в якій посилаючись на те, що вона є спадкоємицею другої черги спадкування за законом за правом представлення до майна померлої тітки ОСОБА_4 , яка на день смерті залишила спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , а крім неї спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом є племінниця померлої, ОСОБА_2 , яка спадщину прийняла, але не має права спадкувати, оскільки має бути усунута від права на спадщину, просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену в заяві цілу квартиру (а.с. 104).

Постановою приватного нотаріуса Ширяєвої О.В. від 29.09.2017, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 у зв`язку з наявністю іншого спадкоємця за законом та через те, що в спадковому майні вбачається подружня доля ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі п.1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до положень Закону "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє, зокрема, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

Так, з матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлої ОСОБА_4 вбачається, що спірна квартира АДРЕСА_1 , на яку померлою ОСОБА_11 отримано реєстраційне посвідчення від 14.07.1993, набута шляхом сплати пайових внесків, в період перебування з 1973 року в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, перший внесок за кооперативну квартиру був сплачений ОСОБА_10 в 1972 році, а останній в 1986 році.

При цьому судом враховано, що згідно з ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб і сім`ю України, чинного на час набуття майна, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

У пункті 6-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» роз`яснено, що відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» при внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім`ї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартира є спільною сумісною власністю членів сім`ї, якщо інше не було установлено письмовою угодою між ними.

Отже, суд першої інстанції вірно заначив, що обгрунтованими є висновки нотаріуса в оскаржуваній постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.09.2017 стосовно того, що неможливо встановити, що квартира АДРЕСА_1 цілком належить померлій ОСОБА_4 , оскільки частково пайові внески за спірну кооперативну квартиру сплачувались нею в період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_5 , у зв`язку з чим вбачається його подружня доля.

З матеріалів спадкової справи №265/1996, заведеної до майна померлого ОСОБА_5 вбачається, що його спадкоємцями були його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_6 .

При цьому, доводи позивача про те, що син померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 не є рідним сином померлої ОСОБА_4 , а тому останній не входить до кола її спадкоємців жодним чином не спростовують обставину наявності у спірній квартирі подружньої долі ОСОБА_5 , виділення якої не представилось нотаріусу за можливе, що й стало підставою для винесення оскаржуваної постанови про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадину за законом після смерті ОСОБА_4 на цілу квартири АДРЕСА_1 .

Суд вірно зазначив, що доводи позивача не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_6 після смерті батька ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , що становить 1/2 частини від подружньої долі ОСОБА_5 , оскільки згідно копії спадкової справи, заведеної до майна померлого ОСОБА_5 вбачається, що свідоцтво про право на спадщину на таку частку спірної квартири нотаріусом не видавалось.

З вказаних обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що приватний нотаріус Ширяєва О.В. відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат» та у передбаченому Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України розглянула заяву позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину і за результатами розгляду цієї заяви правомірно відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на цілу квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з наявністю інших спадкоємців та неможливістю достовірно встановити склад спадкового майна через наявність подружньої долі померлого ОСОБА_5 , виділення яку не представилось для нотаріусу за можливе.

Крім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2018 року у справі №754/16825/15-ц (провадження №61-3156св18) викладено висновок, що суд не може зобов`язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат».

Також не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що остання позбавлена в іншій спосіб захистити своє порушене право на оформлення спадщини, з огляду на те, що предметом розгляду у даній справі є скасування постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину. Однак позивач не позбавлена можливості реалізувати своє право на звернення до суду із відповідним позовом про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом із залученням до участі у справі інших спадкоємців.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, а зводяться до переоцінки доказів.

Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 11 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 17.06.2021 року.