Справа № 463/3998/19
Провадження № 2/463/92/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

за участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом про усунення відповідача ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його та відповідача ОСОБА_2 мати - ОСОБА_5 .

Після її смерті відкрилася спадщина на частину будинку та земельної ділянки кадастровий номер :08:011:0079 площею 0,0523 га, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , які належали померлій на підставі свідоцтва на право власності від 27 червня 1978 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку) від 03.06.2013 р.

Інша частка будинку та земельної ділянки належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 09 грудня 1988 р. між ним та покійною ОСОБА_5 , який було посвідчено державним нотаріусом Четвертої львівської державної нотаріальної контори Долинською М.С.

Відповідно до заповіту від 18 квітня 2016 року, який посвідчено приватним нотаріусом Гавриловою В.А., мати заповідала йому належну їй частку житлового будинку АДРЕСА_2 .

У визначений законодавством шестимісячний термін він звернувся до приватного нотаріуса Гаврилової В.А. із заявою про прийнятої спадщини; нотаріусом було заведено спадкову справу за № 62390300 (номер у нотаріуса 9/2018), що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 10.05.2018 р.

ОСОБА_2 - відповідач по справі також подав заяву про прийняття спадщини на підставі ч.1 ст. 1241 ЦК України, претендуючи як повнолітній непрацездатний за віком син спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині.

На момент смерті матері ОСОБА_5 виповнилося 86 років, вона хворіла: варикозна хвороба нижніх кінцівок, тромбоемболія гілок легеневої артерії, рак прямої кишки II стадії (з 2015 року), метастази обох легень, ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, пневмосклероз, анемія, змішані психотичні розлади внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного ґенезу з інтелектуально - мнестичним зниженням до рівня деменції.

Фактично з 2015 року і до смерті мати ОСОБА_5 прожила з позивачем та його сім`єю, опікувався матір`ю теж він та його сім`я - його дружина ОСОБА_6 . Мати потребувала постійного догляду, нагляду, оскільки самостійно не ходила, самостійно не їла, користувалася памперсами у зв`язку із нетриманням сечі та калу , що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарної хворої № 06886/17. З серпня 2017 року і по день смерті мати була повністю лежачою хворою.

Крім цього, у зв`язку із тим, що мати потребувала спеціального догляду медичного персоналу, послуг з паліативного лікування, він та його дружина поміщали її до шпиталю імені Митрополита А.Шептицького, де вона знаходилася у період із 18 вересня 2017 р. по 27 вересня 2017 р. Відповідно до договору від 18.09.2017р., який було укладено між БО «Благодійний фонд - Шпиталь ім.. Митрополита А.Шептицького Курії Львівської Архиєпархії УГКЦ» та ОСОБА_6 (його дружиною) та меморіального ордеру від 18.09.2017р. матір було поміщено до шпиталю з метою надання послуг паліативного лікування за що сплачено 2 900 гривень.

Згідно із відповіддю № 15 від 14.02.2019р. БО «Благодійний фонд - Шпиталь ім.. Митрополита А.Шептицького Курії Львівської Архиєпархії УГКЦ» на час перебування в умовах стаціонару стан пацієнтки ОСОБА_5 трактувався як важкий: в`яла , ослаблена, виражені явища ракової інтоксикації. На прохання замовника - ОСОБА_6 , пацієнтка була виписана додому 27.09.2017 р. для подальшого спостереження та лікування у сімейного лікаря.

Таким чином, він та його дружина надавали матері постійний догляд та опіку, забезпечували всім необхідним зважаючи на її стан, по мірі потреб залучаючи до догляду за хворою матір`ю медичний персонал. Також він та дружина несли, повністю усі фінансові витрати щодо оплати медичних послуг, послуг з паліативного лікування, купівлі медикаментів, памперсів тощо, що підтверджується відповідними касовими чеками про їх придбання.

Натомість, відповідач ОСОБА_2 повністю умисно самоусунувся від піклування за мамою чи будь яких витрат щодо її утримання та забезпечення їй повноцінного догляду та опіки, яких вона потребувала у зв`язку із станом свого здоров`я, хоча мав можливість таке піклування їй надавати. Поховання матері та всі витрати які із цим зв`язані теж ніс лише він та дружина, брат - відповідач по справі жодної допомоги у похованні не надав.

Тобто, факт ухилення відповідача від надання допомоги та утримання ОСОБА_5 підтверджується тим, що відповідач не брав участі не тільки в утриманні, а й в похованні.

Він та дружина неодноразово просили брата (відповідача по справі) врахувати стан здоров`я матері та відновити колишні відносини, що разом нам буде легше лікувати та доглядати її, однак, на ці прохання відповідач не реагував, ніяких заходів щодо надання допомоги не вживав.

Відповідач свідомо ухилявся від надання матері будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки, хоча знав про її хвороби та безпорадний стан, оскільки моя сім`я разом з нашою матір`ю та сім`я відповідача проживали та проживаємо у одному будинку по АДРЕСА_1 , а отже відповідач знав про стан померлої та міг надавати їй допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду відзив на позовну заяву у якому зазначив, що позивач в позові надав неправдиві дані, зокрема щодо його проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач проживав за даною адресою лише приблизно до 1983-1984 рр (до одруження), а після цього фактично проживав і проживає за адресою: АДРЕСА_3 , фактично інший кінець міста. Це підтверджується Довідкою Ф-2 від 15.08.2019 р. №6547. За час свого життя їх мати нормально пересувалась, проводила час на подвір`ї, на городі. В неділю, як правило, він її супроводжував до церкви, включно з літом 2017 року. Очевидно, що проживаючи в одному будинку з матір`ю він завжди надавав їй всіляку необхідну допомогу - і харчами та ліками, і фізичною працею, і моральною підтримкою. Крім того, мати отримувала пенсію в значному розмірі (по втраті годувальника інваліда війни 1-ї групи ОСОБА_7 ), яка була джерелом її доходу та забезпечення, на яку він ніколи не претендував і давав можливість матері розпоряджатись пенсією на свій розсуд. Стан здоров`я матері різко погіршився в останні дні (останній тиждень) життя, а не з 2015 року, як стверджує позивач. Поховання матері було організовано спільно з братом. Згідно довідки ЛКП «За замком» №3185 від 02.12.2017 р. підтверджується, що він проживав разом з матір`ю, здійснював її догляд та поховання.

Відповідно до позиції Верховного суду, викладеній у Постанові від 04 вересня 2019 року, справа № 214/4213/16-ц, провадження № 61-30766 св 18 зазначено, що при цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання. перебування спадкодавця у безпорадному стані потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Аналогічна позиція Верховного суду викладена у Постанові від 2 серпня 2019 року по справі № 607/10889/15-ц та інших постановах по даній категорії справ. Він стверджує, що не уникав від обов`язку надання підтримки матері (а тим більше умисно), більше того, надав їй всіляку можливу підтримку зі свого боку. Крім того, у безпорадному стані матір перебувала, як сказано вище, лише в останні дні життя, будучи в лікувальному закладі, де за нею був належний професійний догляд фахівців. Тому просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 02.08.2019 року у справі відкрито провадження і призначено справу у підготовче судове засідання 20 серпня 2019 року. У підготовчому засіданні 20.08.2019 року витребувано спадкову справу після смерті матері сторін і оголошено перерву на 19 вересня 2019 року у зв`язку із неявкою відповідача. У підготовчому засіданні 19.09.2019 року долучено відзив на позов відповідача, оголошено перерву на 01.11.2019 р. В підготовчому засіданні 06.12.2019 року за клопотанням позивача роз`єднані вимоги і позовні вимоги про реальний поділ будинковолодіння та земельної ділянки виділені у окреме провадження. Ухвалою від 04.03.2020 року закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач, його представник позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позові.

Відповідач, його представник у судовому засіданні позовні вимоги заперечив з мотивів викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть (а.с.16) ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 у віці 86 років, яка була матір`ю сторін у справі.

Згідно довідки ЛКП «Господар» ОСОБА_5 була зареєстрована та постійно проживала до смерті за адресою АДРЕСА_1 .

У зв`язку із смертю матері сторін відкрилася спадщина на її майно.

Відповідно до долученої копії заповіту (а.с.20) ОСОБА_5 заповіла майно Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами і відповідною часткою земельної ділянки , на якій він знаходиться позивачу ОСОБА_4 .

В судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на підставі вказаного заповіту, а відповідач про прийняття спадщини на обов`язкову частку в порядку ч.1 ст. 1241 ЦК України.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач свідомо ухилявся від надання матері будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки, хоча знав про її хвороби та безпорадний стан, т.б. з підстав визначених ч.5 ст.1224 ЦК України.

Дійсно, у відповідності до положень ч.ч.5.6 ст.1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування. https://reyestr.court.gov.ua/Review/93794720.

В судовому засіданні встановлено, що мати сторін ОСОБА_5 проживала у будинку АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 проживав у прибудові, яка знаходиться на цій же земельній ділянці, будинки мають спільне подвір`я.

З долучених до матеріалів справи медичних документів виписки із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_5 (а.с.81) вбачається, що мати сторін з 2015 року перебувала на обліку у онколога з приводу раку прямої кишки, мала інші захворювання - варикозна хвороба нижніх кінцівок; тромбоемболія гілок легеневої артерії.

З відповіді Благодійного фонду-Шпиталю імені митрополита Андрея Шептицького курії Львівської архиєпархії Української греко-католицької церкви (а.с.66) вбачається, що у відповідності до заключної угоди між Шпиталем і ОСОБА_6 - дружиною позивача з 18 вересня 2017 року по 27 вересня 2017 року ОСОБА_5 знаходилася у на лікуванні у паліативному відділенні з 18 вересня 2017 року по 27 вересня 2017 року. Діагноз: рак прямої кишки Т2Nx Mo стадія ІІ, ІІ клінчіна група (помірнодеференційована аденокарцинома) Mts обох легень. ІХС: дифузний кардіосклероз. НК ІІ-А стадія. На прохання замовника пацієнтка 27.09.2017 року виписана додому для подальшого лікування і спостереження у сімейного лікаря.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 221 (а.с.82) ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і причиною смерті є флеботромбоз лівої нижньої кінцівки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що дійсно ОСОБА_5 доглядали позивач та його дружина, які проживали в останні роки з нею. Вона бувала у них у гостях раз на місяць, знає з слів дружини позивача, що відповідач матір не доглядав і допомогу не надавав. Стан здоров`я ОСОБА_5 істотно погіршився з осені 2017 року.

Свідок ОСОБА_9 також підтвердив, що позивач із дружиною у останні роки життя ОСОБА_5 переселилися проживати до неї у будинок по АДРЕСА_1 , оскільки вона хворіла потребувала догляду. Також підтвердив, що стан здоров`я ОСОБА_5 істотно погіршився в останні місяці життя, ще на початку 2017 року вона ходила самостійно до церкви. Знає, що доглядали її позивач з дружиною, відповідач з дружиною не доглядали матір, зокрема коли він раз на два місяці бував, то ОСОБА_10 у матері не бачив.

Свідок ОСОБА_11 - зять позивача ствердив, що одружився з дочкою позивача в 2013 році і стали проживати із бабцею дружини по АДРЕСА_1 . В 2015 році у бабці встановили рак і їй потрібний був догляд, тому батьки переселилися до неї. Бабця була ходячою, ще до 2 кварталу 2017 року ходила до церкви, інколи її підвозили машиною. А з вересня 2017 року, за три місяці до смерті її стан здоров`я різко погіршився, вона була лежачою, потребувала стороннього догляду. Свідок ствердив, що доглядали бабцю тесть і теща, несли витрати на лікування, бо відповідач не хотів доглядати. Разом з тим підтвердив, що відповідач при ньому заходив раз до бабці, коли та лежала, 20 хв. вони розмовляли.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що є сусідом, часто бував у гостях. Дійсно після одруження діти позивача переселилися до бабці на АДРЕСА_1 у стали проживати з нею. Йому відомо, що матір доглядав позивач із дружиною, жили з нею в останні роки. Чи догляд матір відповідач йому невідомо. Але на його думку, оскільки до матері переїхав проживати позивач з дружиною, то напевно відповідач не хотів доглядати матір. Разом з тим підтвердив, що ще влітку 2017 року бачив матір сторін на вулиці, вона виходила, сиділа у подвір`ї. Також бачив її в церкві. Коли стан здоров`я матері сторін в останні місяці життя погіршився, він уже до них не заходив.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що є тещею позивача. Ій відомо, що в липні 2017 року, коли мати сторін уже була тяжко хворою, її дочка та зять ОСОБА_14 переїхали на АДРЕСА_1 і доглядали матір. Син ОСОБА_15 не допомагав доглядати матір, це їй відомо зі слів матері.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що є тіткою ОСОБА_17 - дружини позивача. Ствердила, що в 2015 році племінниця повідомила, що у матері позивача виявили рак. Вона частко заходила провідувати пані ОСОБА_18 , спочатку два рази в тиждень, а потім раз у три місяці. В останній рік перед смертю її стан погіршився і позивач з племінницею переїхали до матері, доглядали її. Відповідач і його дружина матір не доглядали. Ствердила, що з кінця літа 2017 року стан здоров`я її погіршився, восени 2017 року її поклали у лікарню.

Свідок ОСОБА_19 показала, що півроку до смерті мати сторін була у церкві, і говорила з її матір`ю, що є неприязні стосунки з невісткою, тому прийшла до церкви молитися. Також говорила, що син ОСОБА_15 допомагає їй.

Свідок ОСОБА_20 суду показав, що бував на подвір`ї, де проживала мати сторін десь 2 рази на півроку. В той час позивача та його дружину на подвір`ї не бачив і не знав, що вони проживали з матір`ю сторін. Відповідач жив у іншому будинку поряд із матір`ю, допомагав їй, купляв продукти. Мати сторін пересувалася самостійно, бачив її у церкві. В останні місяці перед смертю вона вже до церкви не ходила.

Отже, виходячи з показань свідків, а також медичних документів в судовому засіданні встановлено, що дійсно мати сторін, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно хворіла, разом з тим, лише у останні три місяці перед смертю стан здоров`я її різко погіршився.

Разом з тим, як вбачається із виписки із медичної картки стаціонарної хворої № 06886/17 (а.с.81 зв), з 10.11.2017 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні. Її стан здоров`я описаний лікарями так: «за час перебування у відділенні була спокійною у межах ліжка,посміхалася при розмові, час від часу хрестилася. Розладів сприйняття,мислення не було. У клінічній картині деменція. Соматичний стан був середнього ступеню важкості. Годувалася та доглядалася медичним персоналом, самостійно не ходила, користувалася памперсами. Проводився контроль тиску крові. Вираженого больового синдрому не було. Отримувала лікування згідно з призначенням. 12.11.2017 року у хворої відмічався стілець. АТ 110/60. Температура тіла в нормі,була ослабленою. Наростали явища хронічної серцево-судинної та дихальної недостатності. Оглянута черговим лікарем. Незважаючи на лікування,стан хворої не покращився, констатовано смерть хворої о 11 год.35 хв».

Таким чином, виходячи із даних медичної документації та показань свідків можна прийти до висновку про те, що через тяжку хворобу мати сторін перебувала у безпорадному стані лише у останні два місяці свого життя (середина вересня з часу поміщення до Шпиталю - до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Як ствердив у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 він проживав за адресою АДРЕСА_1 у добудові на одному подвір`ї поряд із будинком, де проживала мати, яку навідував, надавав всіляку допомогу, йдучи в магазин купляв продукти собі та їй, здійснював її догляд та поховання. Також ствердив, що мати мала достойну пенсію, коли стан здоров`я її погіршувався вона перебувала на лікуванні у медичних установах, де перебувала під наглядом лікарів. Він не ухилявся від надання спадкодавцеві допомоги, заходив до неї навідував.

Такі доводи відповідачами жодними представленими доказами позивач не спростував.

Так зокрема ні він, ні жодний свідок не підтвердили суду те, що відповідач заявляв, що не буде доглядати матір, не надаватиме їй допомогу. Більшість свідків давали показання про те, що допомогу матері надавав позивач із дружиною, тому на їх думку відповідач ухилявся від надання такої. Сам позивач не називає час, місце та обставини за яких відповідач заявляв, що не буде надавати допомогу матері, або, що він мав розмову із братом і той відмовився доглядати матір.

Окрім того, з пояснень позивача, та показань свідків, які в більшості є його рідними вбачається, що позивач з дружиною вирішили в 2014 році поселити у будинок до матері дочку із зятем, а згодом переселилися до матері він та дружина. Відповідач перешкод у цьому їм не чинив, матір навідував, позивач не підтвердив той факт, що мав розмову із відповідачем про те, що потрібно доглядати матір і що відповідач відмовився від цього, а тому він вимушений переселитися до матері. На думку суду це була воля самого позивача, який самостійно вирішив поселити до матері дітей, а згодом і сам переселився та доглядав матір, внаслідок чого мати ОСОБА_5 залишила на нього заповіт і 18.04.2016 року змінила його, відкоригувала частку майна, яке залишає у спадщину позивачу. Таким чином, мати сторін перебувала під доглядом родини позивачів і як такого додаткового догляду ще і відповідача не потребувала.

Тому суд вважає, що позивачем не доведено факт умисного ухилення відповідачем від надання допомоги матері при наявності у нього можливості її надання та потреби спадкодавця в допомозі саме цієї особи, у останні місяці свого життя, коли мати перебувала у безпорадному стані, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.15,16,1224 ЦК України, ст.ст.10, 12, 13, 76-80, 259, 263, 264, 273, 354, 355 ЦПК Українисуд, -

ухвалив:

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.354, 355 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту рішення суду 11 червня 2021 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 .

Суддя: Гирич С. В.