Ухвала

14 травня 2021 року

м. Київ

справа № 206/532/18

провадження № 61-1458ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: управління-служба у справах дітей Соборної у місті Дніпрі ради, управління-служба у справах дітей Самарської у місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: управління-служба у справах дітей Соборної у місті Дніпрі ради, управління-служба у справах дітей Самарської у місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що з 14 червня 2014 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , однак наразі через різноманітні непорозуміння сім`я фактично перестала існувати.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час звернення до суду позивач винаймала квартиру, в якій проживала разом зі своїм сином. Позивач вказувала, що проживання сина з батьком наразі не відповідає інтересам сина, оскільки йому менше трьох років і батько не зможе в повній мірі на цьому етапі забезпечити розвиток дитини, його здорове харчування та належний медичний огляд.

Також були випадки, коли відповідач забирав сина на прогулянку та не повертав його, а також не повідомляв про місце його перебування, після чого вона була змушена звертатися до поліції. З урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_2 просила визначити місце проживання дитини

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з його матір`ю та відібрати у відповідача та будь-яких інших осіб малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути його матері.

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , обґрунтувавши його тим, що ОСОБА_2 за власним бажанням покинула родину з метою влаштування особистого життя. Наразі дитина фактично проживає із батьком. Крім того, увесь час родина перебувала на його забезпеченні. ОСОБА_2 , виходячи із її доходів, не може самостійно утримувати дитину. Також вона не зверталась до органу опіки та піклування щодо вирішення питання про місце проживання дитини. Тому позивач за зустрічним позовом просив визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з батьком.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні вимоги про відібрання дитини відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня

2018 року в частині задоволеної позовної вимоги ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 змінено в частині правового обґрунтування.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня

2018 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про відібрання дитини та в частині розподілу судових витрат скасовано та у скасованій частині ухвалено нове судове рішення.

Відібрано малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

від батька ОСОБА_1 та повернуто його матері - ОСОБА_2 .

В іншій частині судове рішення залишено без змін.

У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 22 грудня 2020 року, у якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення його зустрічних позовних вимог та відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, вказує, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18, від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц,

від 18 березня 2019 року у справі № 215/4452/16-ц та зазначає, що суд апеляційної інстанції встановив обставини, що мають суттєве значення,

на підставі недопустимих доказів (пункти 1 та 4 частини другої статті 389 ЦПК України, пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2018 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2018 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

На виконання вимог вищевказаної ухвали Верховного Суду заявником усунуто недоліки касаційної скарги.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду

м. Дніпропетровська від 25 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року подана у передбачений

статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1 та 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

У прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_1 просить зупинити виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня

2020 року, обґрунтовуючи тим, що з метою забезпечення першочергової уваги якнайкращим інтересам дитини, відібрання ОСОБА_3 у батька і його родини та залишення сина з матір`ю - не відповідатиме інтересам сина.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду

або зупинення його дії (якщо рішення не передбачає примусового виконання).

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Наведені у клопотанні доводи значною мірою стосуються вирішення спору по суті та не дають підстав для висновку про необхідність зупинення виконання постанови апеляційного суду, тому у задоволенні клопотання про зупинення його виконання необхідно відмовити.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: управління-служба у справах дітей Соборної у місті Дніпрі ради, управління-служба у справах дітей Самарської у місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: управління-служба у справах дітей Соборної у місті Дніпрі ради, управління-служба у справах дітей Самарської у

місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду

м. Дніпропетровська від 25 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року.

Витребувати із Самарського районного суду м. Дніпропетровська вищезазначену цивільну справу (№ 206/532/18).

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року відмовити.

Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих

до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України,

у строк до 04 червня 2021 року. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншому учаснику справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович