Дата документу 18.06.2021
Справа № 337/4577/18
Провадження № 2/334/352/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Зоріній С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

04.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом про розірвання шлюбу, де вказав, що 14 серпня 2014 року уклав шлюб з ОСОБА_3 , який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 904.

Від шлюбу подружжя дітей не має.

В позові зазначено, що майже з моменту реєстрації шлюбу, сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідачка постійно нехтувала сімейними цінностями, з її ініціативи між подружжям постійно виникали сварки.

Подружжя спільного господарства не веде, проживає окремо.

Майнових спорів між подружжям немає.

На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб укладений між ним та ОСОБА_3 , який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 904.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2018 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, направлено до Ленінського районного суду м. Запоріжжя для розгляду по суті.

21 грудня 2018 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Турбіна Т.Ф. відкрила провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.04.2019 року позовну заяву громадянина Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишено без розгляду.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 вересня 2019 року ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду у цій справі скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

19.09.2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу розподілена на суддю Козлову Н.Ю.

Представник позивача адвокат Галкіна Я.Г. у судовому засіданні, яке відбулося в режимі відеоконференції підтримала вимоги викладені в позовній заяві та просила суд задовольнити її у повному обсязі, оскільки збереження шлюбу буде суперечити інтересам її клієнта - ОСОБА_1 .

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, представник відповідача адвокат Мелешко Л.П. в судовому засіданні по суті позовної заяви не заперечувала, просила суд закрити провадження по справі з тих підстав, що сторони проживають за межами України. Вважає, що справа має бути розглянуто в Німеччині. Крім того, вважає, що Ленінський районний суд м. Запоріжжя повинен відповідно до ст. 27 ЦПК України визначити підсудність цивільної справи ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до Федеративної Республіки Німеччина.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Цивільно-процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та «Про міжнародне приватне право».

Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається розділом ХІ Цивільного процесуального кодексу України, а тому у відповідності до змісту статей 496 та 497 цього кодифікованого акту України іноземці мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів за правилами, визначеними цим кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, із процесуальними правам та обов`язками нарівні з фізичними та юридичними особами України, крім випадків, передбачених діючим національним та міжнародним законодавством.

Так, згідно із пунктом 7 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є громадянином Федеративної Республіки Німеччини (а.с.7), відповідач є громадянкою України (а.с.38-39).

Згідно із статтею 7 Закону України «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року Україна є правонаступником прав і обов`язків за міжнародними договорами Союзу РСР, які не суперечать Конституції України та інтересам республіки.

Згідно із Законом України «Про правонаступництво України» та положеннями Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів, до якої Україна приєдналася 17 вересня 1992 року, у порядку правонаступництва застосовується двосторонній міжнародний договір колишнього СРСР, а саме - Договір між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Німецькою Демократичною Республікою про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифікований 28 березня 1958 року.

Статтею 23 Договору між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Німецькою Демократичною Республікою про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах передбачений порядок і підсудність для вирішення позовів про розірвання шлюбу, зокрема: у справах про розірвання шлюбу та про визнання шлюбу недійсним застосовується законодавство і в принципі компетентні суди Договірної Сторони, громадянами якої подружжя було в момент пред`явлення позову. Якщо подружжя має місце проживання на території іншої Договірної Сторони, то компетентні також суди цієї Договірної Сторони. Якщо в момент порушення позову про розірвання шлюбу або про визнання шлюбу недійсним один із подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони і один з них проживає на території однієї, а другий - на території іншої Договірної Сторони, то у справах про розірвання шлюбу та про визнання шлюбу недійсним компетентні суди обох Договірних Сторін. Суди застосовують законодавство своєї держави.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є громадянином Федеративної Республіки Німеччина і постійно проживає там, а ОСОБА_2 є громадянкою України, останнє відоме місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , то на підставі вищевказаного Договору позов про розірвання шлюбу може розглядатися Ленінським районним судом міста Запоріжжя на підставі законодавства України.

Крім того, ухвалою Верховного Суду від 10.12.2020 року підсудність цивільної справи визначено Ленінському районному суду м. Запоріжжя (а.с.169).

Саме, з вищевикладених підстав, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача про закриття провадження по справі в зв`язку з непідсудністю цьому суду.

Як доведено у судовому засіданні, сторони по справі 14 серпня 2014 року уклали шлюб, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 904 (8). Від шлюбу подружжя дітей немає. Спільне життя у подружжя не склалося. Сторонами спільне господарство не ведеться, сім`я фактичне припинила своє існування. Майновий спір відсутній.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного Кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Частина 3 ст. 109 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

З урахуванням конституційного права особи на шлюб за вільною згодою, суд вважає, що вимоги позивача правомірні, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 12, 81, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 105, 109, 112 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 14 серпня 2014 року, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 904.

Рішення суду є документом, що підтверджує факт розірвання шлюбу судом після набрання ним законної сили.

Відповідно до ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу РАЦС для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 22 червня 2021 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.