У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2021 Справа №2-2438/01

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

заінтересованої особи ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , заінтересована особа ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, у якій просить замінити боржника ОСОБА_5 на ОСОБА_1 у цивільній справі №2-2438/01 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що рішенням Тернопільського міського суду від 13 червня 2001 року №2-2438/01 вирішено стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 72 000 гривень боргу за договором позики та 300 гривень сплаченого державного мита, в дохід держави 390 гривень держмита. На даний час, рішення суду не виконане, борг не повернуто. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер боржник ОСОБА_5 . Про смерть ОСОБА_5 , ОСОБА_3 дізнався від свого представника ОСОБА_4 , яка 08 листопада 2018 року ознайомилась з матеріалами справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до складу якої, відповідно до положень статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент прийняття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №442 від 11.06.2009 року, згідно якої спадкоємцем майна померлого ОСОБА_6 є його дочка ОСОБА_1 , котра подала заяву про прийняття спадщини. ОСОБА_1 було успадковано 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_5 . З цих підстав, представник заявника вважає, що правонаступником померлого боржника ОСОБА_5 є його дочка ОСОБА_1 для якої усі дії по погашенню боргу є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для спадкодавця. 17 січня 2019 року звернувся до відповідача з вимогою в якій просив ОСОБА_1 як правонаступника померлого боржника ОСОБА_5 повернути грошові кошти ОСОБА_3 згідно рішення Тернопільського міського суду Тернопільської області від 13.06.2001 року. Така ж вимога була заявлена через Першу тернопільську державну нотаріальну контору. Однак вимоги задоволені не були. Покликаючись на те, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу, та оскільки без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження», представник заявника просить заяву задовольнити та замінити боржника ОСОБА_5 на його правонаступника ОСОБА_1 у цивільній справі №2-2438/01 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу.

Заінтересована особа ОСОБА_1 подала до суду письмові заперечення проти заяви про заміну сторони виконавчого провадження, покликаючись на її необґрунтованість та безпідставність. Зокрема вказує, що заявник внаслідок власної пасивної позиції, проявленої недбалості щодо контролю за виконанням судового рішення, нереалізації ним свого суб`єктивного права пропустив визначений законом строк пред`явлення вимог до спадкоємця боржника, що позбавило його як кредитора права вимоги до неї як до спадкоємця боржника ОСОБА_5 та припинило зобов`язання перед ним, а отже і відсутні підстави для заміни сторони виконавчого провадження правонаступником. Так, 13 червня 2001 року Тернопільським міським судом ухвалено рішення по справі №2-2438/01 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, вирішено стягнути із ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 72000,00 грн. боргу за договором позики та 390 гривень сплаченого державного мита. Як вбачається з матеріалів справи рішення Тернопільського міського суду набрало законної сил 24 червня 2001 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 . Вона є спадкоємцем за законом після його смерті. На час відкриття спадщини і видачі їй свідоцтва про право на спадщину після померлого батька будь-яких виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_5 боргу на виконанні у відділах державної виконавчої служби не перебувало. Виконавче провадження щодо виконання вищезазначеного судового рішення у відділах державної виконавчої служби було відсутнє як на час відкриття прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , так і відсутнє по даний час. Зазначає, що вона не була учасником справи № 2-2438/01, відповідно не була і стороною виконавчого провадження. З серпня 2000 року її батько ОСОБА_5 за адресою її проживання у АДРЕСА_1 не проживав. Про наявність будь-яких невиконаних зобов`язань у її батька перед кредиторами їй відомо не було. Батько за життя повідомляв їй, що жодних боргових зобов`язань перед третіми особами у нього немає. На час звернення стягувача ОСОБА_3 до суду, спадщина була нею уже прийнята в установленому законом порядку, їй було видано свідоцтво про право на спадщину, про що свідчать долучені до справи документи. Так, ОСОБА_1 вважає, що процесуальне правонаступництво, тобто і заміна сторони виконавчого провадження у спірних правовідносинах є можливими лише у випадку настання матеріального правонаступництва у відповідних правовідносинах та своєчасного пред`явлення кредитором вимог до правонаступника боржника. Можливість отримати своєчасний судовий захист є головним аспектом реалізації права на доступ до правосуддя. Однак вказане право не може бути абсолютним і його реалізація повинна бути здійснена в межах певних процесуальних строків. Згідно ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до 4.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частинами 2-4 ст. 1281 ЦК України (в редакції від 12.03.2009, яка діяла на час відкриття спадщини) визначені порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців. Так, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії може реалізувати своє суб`єктивне право. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Відповідна правова позиція міститься і в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-2962ц. При цьому, ОСОБА_1 вказує, що спадщина після смерті її батька ОСОБА_5 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановленні законом строки заявником ОСОБА_3 вимог про повернення боргу до неї як до спадкоємця після смерті ОСОБА_5 пред`явлено не було, хоча ОСОБА_3 було відомо про його смерть. Також деякий час вона із заявником працювали на одному підприємстві. Тому твердження заявника про те, що йому було невідомо про смерть її батька не відповідають дійсності. Заявник ОСОБА_3 являючись позивачем та стороною виконавчого провадження володів усіма передбаченими законодавством правами та обов`язками для забезпечення своєчасного, в повному обсязі вчинення виконавчих дій для виконання судового рішення. Зокрема, стягувач мав можливість звертатися до уповноважених органів та установ із заявою про надання інформації та документів, що засвідчують або спростовують інформацію, що боржник помер. Саме стягувач є заінтересованою особою у виконанні рішення суду. Являючись стороною виконавчого провадження ОСОБА_3 тривалий час з моменту ухвалення рішення і до 2019 року не користувався наданими правами, не цікавився виконавчим провадженням, вчиненими виконавчими діями, не виконував обов`язків, тобто свідомо і з власної волі нехтував своїми правами та обов`язками сторони виконавчого провадження, не вживав жодних активних дій щодо контролю за виконанням рішення суду. З цих підстав, ОСОБА_1 вважає, що така пасивна позиція та байдужість до виконання рішення суду зі сторони ОСОБА_3 як стягувача є лише підтвердженням того, що насправді ніякого боргу за померла ОСОБА_5 уже давно не існує, він був погашений особисто стягувачу її батьком при житті. Проте, зловживаючи процесуальними правами заявник намагається отримати кошти за судовим рішенням повторно, незважаючи на тривалий час, який минув як з часу відкриття спадщини, так і з часу прийняття нею спадщини. З цих підстав вважає, що у неї, як у спадкоємця відсутні зобов`язання перед заявником ОСОБА_3 щодо повернення боргу, оскільки своє право вимоги за даним зобов`язанням він втратив, зобов`язання припинилося, а отже заявник втратив право вимагати від неї, як спадкоємиці виконання спірного судового рішення. З цих підстав просить відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Заявник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Гриців О.Я. попередньо подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності заявника,вказала, що заявлені вимоги підтримують та просять задовольнити їх у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_1 та її представника адвокат Білан С.В. у судовому засіданні заперечили проти задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, вказуючи на те, що процесуальне правонаступництво, тобто заміна сторони виконавчого провадження у спірних правовідносинах є можливими лише у випадку настання матеріального правонаступництва у відповідних правовідносинах та своєчасного пред`явлення кредитором вимог до правонаступника боржника. Стягувачем не дотримано, встановлені ст. 1281 ЦК України строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії може реалізувати своє суб`єктивне право. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. А тому, сплив строків, визначених ч. 4 ст. 1281 ЦК України має своїм наслідком неможливість вимагати у суді захисту відповідного права, зокрема шляхом заміни сторони виконавчого провадження. Так, ОСОБА_1 зазначила про відсутність у неї зобов`язання перед заявником щодо повернення боргу, а пропущення заявником строків, передбачених ст. 1281 ЦК України позбавило його права на пред`явлення вимоги про заміну сторони виконавчого провадження.

Судом установлено:

Рішенням Тернопільського міського суду від 13 червня 2001 року, ухваленим у цивільній справі №2-2438/01 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики вирішено стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 72 000 гривень боргу за договором позики та 300 гривень сплаченого державного мита, в дохід держави 390 гривень держмита.

20 липня 2001 року Тернопільським міським судом видано виконавчий лист № 2-2438/2001.

20 липня 2001 року виконавчий лист №2-2438/2001 направлено на адресу начальника Тернопільського МВ ДВС для виконання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Виконкомом Васюківської сільської ради Артемівського району Донецької області, актовий запис №06.

Як убачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 18 грудня 1976 року Юрківецькою сільською радою Вінницької області, ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_7 .

12 листопада 1994 року ОСОБА_7 вступила у зареєстрований шлюб із ОСОБА_8 , змінивши прізвище на « ОСОБА_9 », що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим 12 листопада 1994 року відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому, актовий запис №1635.

Як убачається із наявної у матеріалах цивільної справи відповіді Першої тернопільської державної нотаріальної контори від 30 жовтня 2013 року за №3010/02-14, згідно матеріалів спадкової справи, спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5 є його дочка ОСОБА_1 , 1976 року народження, котра подала заяву про прийняття спадщини. Крім ОСОБА_1 інших спадкоємців немає.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №144632446, сформованої 08 листопада 2018 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/3 частину житлового будинку, загальною площею 242,2 кв.м., житловою площею 92,8 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Як слідує із матеріалів даної цивільної справи у листопаді 2018 року головний державний виконавець Тернопільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області звернувся до суду з поданням про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 липня 2019 року у задоволенні подання державного виконавця відмовлено, оскільки на момент звернення до суду з даним поданням строк пред`явлення до виконання виконавчого листа з виконання рішення суду у справі № 2-2438/2001 пропущений, що є підставою для відмови у видачі його дубліката.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення; ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 липня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 30 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення; ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 липня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 вересня 2019 року залишено без змін.

Як убачається із Постанови Верховного Суду від 30 листопада 2020 року, встановлено, що станом на 26 квітня 2005 року у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-2438/2001, виданого 20 липня 2001 року Тернопільським міським судом Тернопільської області, проводились виконавчі дії. Станом на 2013 рік виконавчий лист № 2-2438/2001 на виконанні у Другому відділі ДВС не перебував. Згідно з довідкою, виданою начальником Тернопільського МВ ДВС 20 листопада 2018 року № 54594, у базі даних АСВП виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 72 000 гривень боргу за договором позики та 390 гривень сплаченого держмита, станом на 19 листопада 2018 року на виконанні не перебувають. Перевіркою бази даних АСВП (спецрозділ) встановлено, що виконавчі документи про стягнення боргу з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 також не перебували на виконанні у Першому та Другому відділах ДВС. Згідно довідки Другого відділу ДВС від 29 жовтня 2013 року, станом на 28 жовтня 2013 року будь-які виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_1 та її батька ОСОБА_5 боргу, на виконанні у Другому відділі ДВС не перебувають.

Як слідує із матеріалів цивільної справи, 17 січня 2019 року ОСОБА_3 звернувся із письмовою вимогою до ОСОБА_1 , у якій просив погасити заборгованість ОСОБА_5 у сумі 72 000 гривень боргу за договором позики та 300 гривень сплаченого державного мита за рішенням Тернопільського міського суду від 13 червня 2001 року.

Однак вказана вимога залишилась невиконана ОСОБА_1 .

При розгляді заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд приймає до уваги наступні обставини:

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до ч.1,2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від право попередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу.

Верховний Суд у постанові від 25.04.2018 року у справі № 2-н-148/09 вказав, що заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії судового процесу.

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 року по справі №6-1355/10.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Європейський суд з прав людини вказує, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правовасистема держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд F і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст. 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (рішення від 19.03.97 у справі "Hornsby v. Greece", п. 40).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою i у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитним договором входять до складу спадщини.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

Так, спадкоємцем боржника ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дочка ОСОБА_1 , яка спадщину у встановленому законом порядку прийняла.

При цьому, суд критично сприймає посилання ОСОБА_1 на недотримання заявником вимог статті 1281 ЦК України, якими визначено спеціальний порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок задоволення спадкоємцями вимог кредитора, на висновки суду не впливають. Приписи зазначених норм закону на стадії примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості не є підставою для відмови у заміні боржника його спадкоємцем у виконавчому провадженні.

Таким чином, обов`язок спадкодавця щодо сплати заборгованості, присудженої судом (кредиторові) із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємця, а тому вимога про заміну сторони виконавчого провадження - боржника ОСОБА_5 на його правонаступника ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись статтями 259, 260, 261, 352-354, 442 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_3 , в інтересах якого дії ОСОБА_4 , заінтересована особа ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити сторону боржника із ОСОБА_5 на його правонаступника ОСОБА_1 у цивільній справі №2-2438/01 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту ухвали суду 07 червня 2021 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка