Справа №295/8839/20 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

25 травня 2021 року

Суддя Житомирського апеляційного суду Шевчук А.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про сплату судового збору

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2020 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із вищевказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Разом із скаргою подав клопотання про розстрочення сплати судового збору. В обґрунтування заявленого клопотання посилається на те, що на даний час він не працює, працював у 2020 році у 3, 4 кварталі, отримував мінімальну заробітну плату. На підтвердження вказаних обставин надав копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

Відповідно до частини першої ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права на доступ до суду. Ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У п. 60 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" (заява N 28249/95) зазначено, що сума зборів, призначена у світлі конкретних обставин цієї справи, включаючи спроможність заявника її сплатити та стадію, на якій перебував розгляд прави на той момент, коли обмеження було накладено, є важливими чинниками при визначенні того, скористалася ця особа своїм правом доступу до суду чи ні та чи мала "розгляд судом" (див. "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства" та "Аїт-Мугуб проти Франції", рішення суду, цитовані вище, там само, пункт 63 і далі та пункт 57 відповідно).

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Із наданої ОСОБА_1 копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків вбачається, що загальна сума його доходу у 2020 році складає 22400 грн., отже розмір судового збору в сумі 3153 грн. (2102х150%=3153 грн.) перевищує 5 відсотків розміру річного доходу скаржника (1120 грн.)

Приймаючи до уваги, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників справи судового процесу перед законом і судом та те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до апеляційного оскарження, доходжу до висновку про можливість відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору в сумі 3153 грн. до ухвалення Житомирським апеляційним судом судового рішення у даній справі.

Відповідно до частини першої ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту шостого пункту першого частини другої ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду, судовий збір сплачується в розмірі 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно підпункту 1 п.1 ч.2 ст.4 цього Закону - за подання до суду юридичною особою заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102 грн.).

Скаржнику при подачі до апеляційного суду скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3153 грн. (із розрахунку: 2102х150%=3153 грн.).

Враховуючи майновий стан скаржника та подання останнім на підтвердження вищевказаних обставин доказів, приймаючи до уваги, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників справи судового процесу перед законом і судом та те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до апеляційного оскарження, приходжу до висновку, що сплата ОСОБА_1 судового збору в сумі 3153 грн. підлягає відстроченню до ухвалення Житомирським апеляційним судом судового рішення у даній справі.

Керуючись ст.136 ЦПК України

у х в а л и л а :

Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору в сумі 3153 грн. за подання апеляційної скарги до ухвалення Житомирським апеляційним судом судового рішення по даній справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: