Справа № 604/305/21
Провадження № 2/604/225/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

Головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участі

секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

розглянувши в судовому засіданні в смт. Підволочиську в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення в її користь аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн, на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , 2003 року народження, яка продовжує навчання, починаючи з 01 вересня 2019 року до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_3 народилася під час перебування у шлюбі з відповідачем, на даний час досягла повноліття, навчається у Тернопільському кооперативному торговельно-економічному коледжі, за спеціальністю «Дизайн», денної форми навчання, в платній групі, стипендію не отримує. У зв`язку із навчанням дочка потребує матеріальної допомоги на харчування, одяг, навчання, проїзд, плату гуртожитку. Позивач самостійно не має можливості забезпечити дочку. Відповідач після розлучення проживає з іншою жінкою, їздить на роботу в Польщу, аліменти нікому не платить, неповнолітніх дітей на утриманні не має. Враховуючи те, що у відповідності до ст. 199 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей якщо вони продовжують навчання, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, а тому просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 14 квітня 2021 року по даній справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін.

29 квітня 2021 року відповідач подав відзив на позов, в якому зазначив, що на даний час не працює, перебуває на обліку в Підволочиській районній філії Тернопільського обласного центру зайнятості, має на утриманні неповнолітню дочку дружини від другого шлюбу, усі аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 до її повноліття сплатив в повному обсязі. Дані щодо його перебування в Польщі є неправдивими. Крім того, внаслідок перенесення коронавірусної хвороби має проблеми зі здоров`ям, які прямо пов`язані з його працездатністю та сам потребує матеріальної допомоги. Також зазначив, що навчальний заклад для дочки був обраний позивачем без погодження з ним, його прохання про те, щоб дитина навчалася в Підволочиському професійному ліцеї, зважаючи на відсутність коштів, позивач проігнорувала, прийнявши рішення на власний розсуд, та, усвідомлюючи, що звернувшись до суду, плату за навчання буде сплачувати він. Враховуючи викладені обставини, а також те, що стягнення аліментів у розмірі 3000 грн не повинно погіршувати становище іншого порівняно з становищем одержувача аліментів, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

26 травня 2021 року позивач подав відповідь на відзив, у якому вказала що спільна дочка сторін виявила власне бажання навчатися на дизайнера (ландшафтного, рекламного або дизайнера інтер`єру), а в переліку професій, за якими можливе навчання у Підволочиському професійному ліцеї не передбачено жодного з цих варіантів. Після 9 класу документи для вступу були подані в Львівський фаховий коледж декоративного і ужиткового мистецтва ім. І.Труша, проте за результатами іспитів дочка набрала найнижчий бал та могла вступити лише на платну форму навчання, а тому, зважаючи на те, що навчання і проживання в м. Львові доволі затратне, було прийнято рішення про продовження навчання в гімназії ім.. І.Франка. Після закінчення 10 класу дочка наполягла, що не хоче продовжувати навчання в школі та обрала для себе навчальний заклад для освоєння своєї омріяної професії Тернопільський кооперативний торговельно-економічний коледж, а тому, зважаючи на бажання дочки, жодним чином не могла їй заперечувати. Окрім того, будучи приватним підприємцем, мала намір власними силами сплачувати витрати на навчання. Разом з тим, в грудні 2019 року почалась пандемія Сovid 19, з 27 лютого 2020 року закрила свою підприємницьку діяльність, яка перестала приносити прибуток, а пізніше стала на облік в Підволочиську філію Тернопільського обласного центру зайнятості, як безробітна, де перебуває по сьогоднішній день, та у зв`язку з цим змушена просити допомоги у відповідача. Також просить зауважити, що у 2020 році також хворіла коронавірусною хворобою, після чого перебуває на диспансерному обліку в кардіолога з приводу вродженої вади серця, яка проявилась після хвороби та потребує постійного амбулаторного лікування і проведення дорогої операції на серці в інституті Серця м.Київ.

02 червня 2021 року відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що оскільки дочка не мала відповідних знань, так як отримала найнижчий бал з усіх абітурієнтів, а тому слід було продовжити навчання в школі, а не віддавати на навчання в платний заклад без можливості оплачувати навчання лише за бажанням дитини. Крім того позивач, перебуваючи в центрі зайнятості цілий рік, не змогла собі знайти роботи, як і не могла розвивати свій бізнес, що свідчить про її бажання жити за чужий рахунок, а не працювати. Окрім того щодо перебування у Польщі, то просить взяти до уваги, що за кордон їздив лише для того, щоб мати змогу оплачувати аліменти.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з викладених у позові та відзиві на позов підстав, пояснила, що дочка хотіла обрану нею професію та задоволена навчанням, проживає в гуртожитку, форма навчання платна, стипендію не отримує. Відповідач мало цікавиться життя дочки, його батьки мають квартиру в Тернополі, проте там живе інша сім`я. Зважаючи на викладені обставини просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні підтримав викладені у відзиві заперечення на позов, пояснив, що у нього дві дочки, друга не рідна від першого шлюбу його теперішньої дружини. На даний час коштів немає, перебуває на обліку в центрі зайнятості, потребує лікування, можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці немає, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення за правилами спрощеного позовного провадження, виходячи з наступного:

Як убачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 06 листопада 2008 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 08 квітня 2008 року.

У відповідності до довідки, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради № 316 від 03 березня 2021 року, та акту обстеження житлово- побутових умов проживання ОСОБА_1 , 1982 р.н., зареєстрована та проживає разом із дочкою ОСОБА_3 , 2003 р.н., по АДРЕСА_1 .

З договору укладеного 01 серпня 2019 року між Тернопільським кооперативним торговельно-економічним коледжом та ОСОБА_1 убачається, що виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання ОСОБА_3 на денній формі, за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший спеціаліст зі спеціальності 022 Дизайн з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 р. Вартість освітньої послуги становить: 2019-2020 н.р.- 12300 грн, 2020-2021 н.р - 13650 грн, 2021-2021 н.р. 15010 грн, 2022-2023 н.р.- 16100 грн.

У відповідності до довідки № 31 від 12 березня 2021 року ОСОБА_3 є студенткою 2 кусу денної форми навчання Тернопільського кооперативного торговельно-економічного коледжу. Закінчує навчання 30 червня 2013 року. Навчається з 01 вересня 2019 року в платній групі, стипендію не отримує і не нараховується.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 досягла повноліття, є дочкою ОСОБА_2 , проживає з матір`ю ОСОБА_1 , продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги.

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється в разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України).

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як убачається з постанови Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/72489489) за правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Справи щодо призначення, зміни, стягнення аліментів Огляд судової практики ВС Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Перекладання обов`язку піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який навчається, винятково на матір - є порушенням норм закону.

Аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду: 1) від 21 березня 2018 року у справі № 308/2268/16-ц (провадження № 61-9486св18) http://www.reyestr.court.gov.ua /Review/73304745; 2) від 01 серпня 2018 року у справі № 539/2580/16-ц (провадження № 61-20377св18) http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/75690586.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

Судом установлено, що позивач не працює, зареєстрована як безробітна в Підволочиській районній філії з 06 квітня 2020 року, перебуває на диспансерному обліку у кардіолога та потребує постійного амбулаторного лікування та операції на серці і інституті Серця м. Київ. Дочка позивача ОСОБА_3 проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні у зв`язку із продовженням нею навчання.

Судом також враховано матеріальний та сімейний стан відповідача, зокрема те, що він перебуває на обліку як безробітний в Підволочиській філії з 22 квітня 2021 року, згідно акту обстеження від 26 квітня 2021 року його сім`я складається із трьох осіб: дружини ОСОБА_5 , 1982 р.н. та дочки ОСОБА_6 , 2003 р.н.; в користуванні виділених земельних ділянок немає, а також стан його здоров`я, який потребує тривалого лікування. Разом з тим судом не встановлено, що відповідач не має змоги надавати матеріальну допомогу своїй дочці, що також не узгоджуються із вимогами закону щодо рівного обов`язку батьків забезпечувати їх дітей.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 року у справі № 755/14148/18, згідно якої факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

За наслідками повного та всебічного дослідження обставин справи, перевірки їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку суд приходить до переконання, що відповідач, як батько ОСОБА_3 , повинен знайти змогу утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, на рівні з матір`ю, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання слід задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 13, 141, 247, 263-265, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 183, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот гривень), починаючи з 17 березня 2021 року до припинення навчання, але не довше ніж до досягнення дочкою 23 років.

Стягнути із ОСОБА_2 908, 00гривень судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата повного тексту судового рішення 25 червня 2021 року.

Головуючий суддя - підпис

згідно з оригіналом :

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків