Номер провадження: 22-ц/813/4312/21
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року у складі судді Калініченко Л.В.,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 97569,58 грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо сплати аліментів на трьох дітей.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, за період з 16 жовтня 2019 року по 31 липня 2020 року в розмірі 97569,58 грн. та судовий збір на користь держави в розмірі 975, 69 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та винести нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що приймаючи оскаржуване рішення, суд не прийняв до уваги, що заборгованість зі сплати аліментів виникла за підстав, які не залежали від відповідача. Даними обставинами є зміна матеріального стану відповідача і, як наслідок, відсутність можливості сплатити аліменти у розмірі 10000 грн. на кожну дитину на місяць, а разом 30000 грн. на місяць. Відповідач уклав другий шлюб, від якого народилася спільна дитина. Дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 22.01.2020 до 19.11.2022, тому відповідач самостійно утримує свою родину. Скаржник також зазначив, що утримує непрацездатну матір, якій проведено операцію, яку оплачував відповідач, а також необхідні ліки. Апелянт зазначив, що за вказаних обставин у січні 2020 року звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. На час подання до відповідача позову про сплату аліментів, останній зазначив, що не працював та не мав постійного сталого доходу, отже сплачувати аліменти у загальному розмірі 30000 грн. не має можливості, на час подання даної апеляційної скарги рішення про зменшення розміру аліментів не винесено. Відповідно до відповіді відділу ДВС загальна сума по аліментам, яка була стягнута з відповідача, починаючи з 16.10.2019 становить 370 574,87 грн, при цьому аліменти у розмірі 259 847 грн. були сплачені відповідачем стягувачу особисто, однак остання не повідомила державного виконавця про часткове самостійне виконання відповідачем рішення суду, через що виникла прострочена заборгованість. Вказане свідчить про добросовісність відповідача та спростовує твердження позивача про ухилення боржника від сплати аліментів. Відповідач також зазначив, що 11.08.2020 уклав трудовий договір, працевлаштувався, розмір щомісячної заробітної плати становить 9316,77 грн. Для погашення заборгованості, яка утворилася, відповідач зазначив, що звернувся до банку для використання кредитного ліміту, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. У відповіді відділу ДВС від 07.10.2020 вказано, що станом на 30.09.2020 заборгованість у відповідача по сплаті аліментів відсутня.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Справу призначено до розгляду без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.02.2016 розірвано.

Від шлюбу сторони мають трьох дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.03.2017 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття, а також аліменти на її утримання ОСОБА_1 у розмірі 500 грн., щомісячно, до досягнення донькою трирічного віку.

22.11.2017 рішенням апеляційного суду Одеської області рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.03.2017 змінено в частині встановлення строку стягнення аліментів доньки ОСОБА_6 , в іншій частині залишено без змін.

Рішенням Київського районного суду м. Одеса від 29.05.2018 змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.03.2017 шляхом збільшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх синів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1000 грн. до 1860 грн., та малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1 000 грн. до 1492 грн., щомісячно, до їх повноліття.

Постановою Одеського апеляційного суду від 16.10.2019 по зазначеній справі, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Київського районного суду м. Одеса від 29.05.2018 змінено. Збільшено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 грн. (десять тисяч гривень) на кожну дитину щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2019 року і до досягнення кожною дитиною повноліття, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до 05 січня 2027 року, та ОСОБА_5 до 08 грудня 2032 року. Ухвалено, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Зазначена постанова набрала законної сили 16.10.2019. На її виконання 16.10.2019 Київським районним судом міста Одеси видано виконавчі листи №520/15609/17 стосовно боржника ОСОБА_2 .

На примусове виконання вказаного виконавчого листа, 15.04.2020 державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибальченко К.С. були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП №61844656, ВП №61845035, ВП №61845214.

15.04.2020 державним виконавцем винесено постанову про об`єднання вищевказаних виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №61846082.

23.07.2020 державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП №61846082 здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якого станом на 23.07.2020 у боржника ОСОБА_2 за період з жовтня 2019 року по липень 2020 року включно, наявна заборгованість у загальному розмірі 97 235, 87 грн.

З вказаного розрахунку вбачається, що відповідачем у лютому 2020 року аліменти сплачено у розмірі 10000 грн.; у березня 2020 року у розмірі 10000; у квітні 2020 року у розмірі 35000 грн; у травні 2020 року 38 385 грн.; у червні 2020 року 39862 грн.; у липні 2020 року 25000 грн.

Натомість відповідно до Постанови Одеського апеляційного суду від 16.10.2019 аліменти на трьох дітей в сукупності визначено у розмірі 30 000 грн. (по 10000 грн. на кожну дитину).

Матеріали справи не містять відомостей, що в установленому законом порядку відповідачем оскаржувались розрахунки заборгованості по аліментам здійсненими державним виконавцем.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст. 196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Тобто відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає у всіх випадках, крім тих, коли існують об`єктивні причини (несвоєчасна виплата заробітної плати, затримка або неправильний перерахунок аліментів).

Матеріали справи свідчать, що відповідач був обізнаний про зміну розміру аліментів на підставі відповідного судового рішення, проте свої зобов`язання вчасно не виконував, водночас, належних та беззаперечних доказів, які б свідчили про те, що несплата аліментів виникла з незалежних від нього причин, останній суду не надав.

Разом з тим вбачається, що за наявності обов`язку щодо сплати аліментів на трьох дітей, у апелянта ІНФОРМАЦІЯ_3 від іншого шлюбу народилася дитина, що свідчить про наявність у відповідача матеріальної можливості сплачувати аліменти у розмірі, присудженому рішенням суду.

Крім того, наявність у відповідача інших утриманців (непрацездатної матері, дитини від нового шлюбу, дружини, яка перебуває у декретній відпустці) не є поважною причиною для несплати аліментів на утримання дітей від попереднього шлюбу та неналежного виконання ним обов`язку з утримання дітей, покладеного на нього як на батька законом, отже не звільняє його від вини за невиконання аліментних зобов`язань.

У разі недостатності доходу для надання утримання всім вищезазначеним особам відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що станом на 30.09.2020 у відповідача відсутня заборгованість на вірність висновку про наявність підстав для стягнення з останнього пені за період з жовтня 2019 по липень 2020 року, не впливають з огляду на таке.

Так дійсно з листа відділу ДВС від 07.10.2020 вбачається, що станом на 30.09.2020 у боржника відсутня заборгованість по сплаті аліментів, одночасно в листі зазначено, що загальна сума по аліментам, яка була стягнута з відповідача, починаючи з 16.10.2019 становить 370 574,87 грн., при цьому аліменти у розмірі 259 847 грн. були сплачені відповідачем стягувачу особисто, про що свідчать квитанції, а з 10.09.2020 аліменти сплачувалися на депозитний рахунок відділу ДВС в загальному розмірі 117 527,87 грн.

Разом з тим розрахунок заборгованості, здійснений ДВС станом на 23.07.2020, який відповідачем не спростовано, свідчить про наявність у боржника заборгованості у розмірі 97 235, 87 грн., яка, як вбачається з листа відділу ДВС від 07.10.2020, була погашена вже після звернення позивача з позовом про стягнення пені за період прострочення сплати аліментів, тобто з жовтня 2019 по липень 2020 року.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що зазначені відповідачем обставини не свідчать про відсутність його вини в утворенні заборгованості за аліментами.

З розрахунку заборгованості вбачається, що у боржника за період з жовтня 2019 року по липень 2020 утворилася заборгованість, яка становить 97 235,87 грн.

Відповідно до розрахунку пені за заборгованістю по сплаті аліментів за період з жовтня 2020 по липень 2020 року становить 97 569,58 грн.

Згідно з (абз. 1) ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином, частиною 1 статті 196 СК України безальтернативно встановлено обмеження розміру стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, враховуючи, що неустойка не може перевищувати розмір заборгованості, з відповідача підлягає стягненню сума пені за період з 16 жовтня 2019 року по 31 липня 2020 року у розмірі 97 235,87 грн., яка дорівнює розміру заборгованості.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зміни розміру стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 97 235,87 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року змінити.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 97 235,87 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: