Справа № 347/2348/20
Провадження № 22-ц/4808/774/21
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Пнівчук О.В., Василишин Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2021 року, постановлену у складі судді Гордія В.І. у м. Косів, про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді Косівського районного суду від 10 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишено без руху у зв`язку з тим, що позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України та надано позивачу строк для усунення недоліків, зокрема: подання до суду оригіналу позовної заяви з належним чином завіреними додатками та відповідно до кількості відповідачів, оригіналу свідоцтва про шлюб, а також доказу домовленості подружжя про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Ухвалою Косівського районного суду від 09 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу визнано неподаною та повернуто позивачу разом зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі про залишення без руху, позивачем усунуто не в повному обсязі, а саме, позивачем так і не долучено належним чином завірені додатки до позовної заяви.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків, викладених в ухвалі, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права.

Апелянт вважає, що висновок суду про те, що зазначені в ухвалі недоліки позивачем усунуто не в повній мірі, а саме, позивачем так і не долучено до позовної заяви належним чином завірені копії документів, що в додатку до позовної заяви, не відповідає обставинам справи. Вказує, що всі копії доданих до позовної заяви документів завірено його власноручним підписом із зазначенням дати вчинення підпису та вислову «копія вірна», що відповідає судовій практиці, що склалася на даний час.

Крім того, апелянт зауважує, що в ухвалі судді Косівського районного суду від 24 грудня 2020 року про повернення його позовних матеріалів, яка скасована постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року, Косівський районний суд взагалі не вказав про відсутність належним чином завірених копій документів, тому суд сам собі суперечить, адже якщо копії документів, які зазначено у додатку до позовної заяви належним чином не завірені, то про це суд зобов`язаний був зазначити і в ухвалі від 24 грудня 2020 року.

З урахуванням зазначених підстав просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Згідно вимог частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням наведених положень розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Частинною 3 статті 185 ЦПК України, визначено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За даними заяви ОСОБА_1 від 19 березня 2021 року, яка поступила в суд 22 березня 2021 року, позивач ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали судді Косівського районного суду від 10 березня 2021 року подав суду оригінал позовної заяви з доданими документами, в тому числі оригінал свідоцтва про одруження, а також копію позовної заяви з доданими до неї копіями документів для вручення відповідачу.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що зазначені в ухвалі про залишення без руху недоліки, позивачем усунуто не в повній мірі, а саме, позивачем так і не долучено належним чином завірені копії документів, зазначені в додатку до позовної заяви.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується.

В силу дії частини 6 статті 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді. У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви та направлення справи для продовження розгляду суд не має права повторно повертати позовну заяву.

Однак, всупереч вказаній нормі закону, у матеріалах справи відсутня копія позовної заяви ОСОБА_1 разом зі всіма доданими до неї документами, що подані ним на виконання вимог ухвали судді Косівського районного суду від 10 березня 2021 року, якими б спростовувалися доводи позивача про належне засвідчення копій документів, доданих до позовної заяви.

Як ствердив апелянт в апеляційній скарзі, всі копії доданих до позовної заяви документів завірено його власноручним підписом із зазначенням дати вчинення підпису і вислову «копія вірна» та долучив до апеляційної скарги копії додатків, які засвідчені у порядку передбаченому ЦПК України, а саме частиною 5 статті 95, відповідно до якої учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Саме в такому порядку позивачем підтверджено відповідність наданих ним копій письмових доказів і це не спростовано матеріалами справи.

Крім того, судом першої інстанції не дотримано вимог абзацу 2 частини 6 статті 185 ЦПК України про те, що суд не вправі повторно повертати позовну заяву.

Згідно постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року (а.с. 31-33) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Косівського районного суду від 24 грудня 2020 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Наведено залишилось поза увагою суду.

При цьому колегія суддів зауважує, що у рішенні в справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні в справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та неправильно повернув позовну заяву.

Відповідно до частини 6 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, оскаржена ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому, за правилами статті 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: О.В. Пнівчук

Л.В. Василишин