Справа 688/3374/20
№ 2/688/118/21
Рішення

Іменем України

08 червня 2021 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Березюк Н.П.,

з участю секретаря судового засідання Грицак Г.О.,

представника позивача Федорова В.Б.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька фінансова компанія», третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Шепетівського міського нотаріального округу Петровська Людмила Олексіївна, про визнання договору іпотеки припиненим,

встановив

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

01 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра», ТОВ «Галицька фінансова компанія»,третя особа приватний нотаріус Шепетівського міського нотаріального округу Петровська Л.О., про визнання договору іпотеки припиненим. Позов мотивований тим, що 10 жовтня 2007 року між позивачем та ВАТ КБ «Надра» укладено договір кредитної лінії №48/МК/2007-840, відповідно до якого Банк відкрив для позичальника кредитну лінію з лімітом кредитування 24000 доларів США. 10 жовтня 2010 року, в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Петровською Л.О. та зареєстрований в реєстрі за №5781. Згідно пункту 1.1.1 договору іпотеки ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно, належне йому на праві власності - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 87,9 кв.м. 10 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Петровською Л.О. на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням іпотечного договору накладена заборона відчуження вказаної квартири, зареєстрована в реєстрі за №5782. Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2010 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Надра» стягнуто солідарно суму заборгованості в розмірі 21434 долари 78 центів США, що в еквіваленті на гривню складає 169287 грн. 60 к. та судовий збір в розмірі 1820 грн. На підставі рішення 13 грудня 2010 року видано виконавчий лист №2-2966, в зв`язку з чим головним державним виконавцем Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Цимбалюк І.М. відкрито виконавче провадження №52620693/14. У зв`язку з повним виконанням рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області виконавче провадження закінчено, про що державним виконавцем 22 червня 2020 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Вважає, що рішення суду про стягнення боргу виконано у повному обсязі, про що винесена постанова державного виконавця, зобов`язання за Кредитним договором є припиненими, а іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання.

На підставі ст.599, ч.3 ст.1049 ЦК України, ст.17 Закону України «Про іпотеку» позивач просив визнати припиненим договір іпотеки від 10 жовтня 2010 року, укладений між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Петровською Л.О. та зареєстрований в реєстрі за № 5781; вилучити з Державного реєстру іпотек записи про обтяження іпотекою нерухомого майна - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 87,9 кв.м; вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про заборону відчуження нерухомого майна - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 87,9 кв.м.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Представник позивача - адвокат Федоров В.Б., який діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії ХМ №030381 від 01 грудня 2020 року, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з мотивів наведених у позовній заяві. Вказав, що рішення суду про стягнення боргу виконано позивачем у повному обсязі, про що винесена постанова державного виконавця, яку стягувач ПАТ КБ «Надра» у встановленому порядку не оскаржив, зв`язку з чим зобов`язання за Кредитним договором є припиненим, тому договір іпотеки припиняється в зв`язку з припиненням основного зобов`язання. Вважає, що ПАТ КБ «Надра» уступив ТОВ «Галицька ФК» не існуючий борг. Просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Узагальнені доводи та заперечення відповідачів, позиція третьої особи.

Представник відповідача ПАТ КБ «Надра» Музичук Л.В., яка діє на підставі довіреності №60-16215/20 від 24 грудня 2020 року, в судове засідання не з`явилася, направила поштовим відправленням відзив, в якому вказала на необґрунтованість позовної заяви та просила у задоволені позовних вимог відмовити повністю. Зауважила, що сплата боржником еквіваленту боргу в сумі 169287 грн 60 к не може вважатися належним виконанням судового рішення і свідчити про припинення зобов`язання його належним виконанням. Оскільки, кредитне зобов`язання не виконано позивачем у повному обсязі, посилання на те, що договір іпотеки має бути припиненим, є безпідставними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, а також не непідтверджені жодним належним доказом.

Представник відповідача ТОВ «Галицька фінансова компанія» Дяків В.Б. в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову повністю. Зазначив, що термін дії договору іпотеки визначений до повного виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього (п.6.3). Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язань за договором у них виник борг. Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2010 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Надра» стягнуто солідарно суму заборгованості в розмірі 21434 долари 78 центів США, що в еквіваленті на гривню складає 169287 грн. 60 к. та судовий збір в розмірі 1820 грн. Рішення суду набрало законної сили, виконавчий лист пред`явлений до виконання і, в зв`язку зі сплатою боржником ОСОБА_1 16 червня 2020 року боргу в сумі 196287 грн. 60 к., виконавче провадження закінчено, про що прийнято постанову від 22 червня 2020 року. Вказав, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення. Еквівалент 169287 грн. 60 к., сплачених 16 червня 2020 року позивачем на погашення заборгованості згідно рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2010 року з урахуванням офіційного курсу НБУ діючого на дату винесення рішення, становить 21434,78 доларів США. Враховуючи, що заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2010 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 10 жовтня 2007 року №48/МК/2007-840 в розмірі 21434,78 доларів США, сплата боржником еквіваленту боргу, в розмірі станом на час винесення рішення, не може вважатись належним виконанням судового рішення і свідчити про припинення зобов`язання його належним виконанням. Оскільки інших підстав визнання договору іпотеки припиненим позивачем не наведено, позовна заява не може бути задоволена. На підставі викладеного, посилаючись на положення ст.533 ЦК України та правовий висновок Великої Палати у постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Третя особа приватний нотаріус Шепетівського міського нотаріального округу Хмельницької області Петровська Л.О. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 03 грудня 2020 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 18 січня 2021 року, яке відкладено на 02 лютого 2021 року в зв`язку з неявкою учасників справи.

Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року за клопотанням представника відповідача ТОВ «Галицька фінансова компанія» зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 27 квітня 2021 року за клопотанням представника позивача поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 18 травня 2021 року.

Ухвалою суду від 18 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 31 травня 2021 року. В судовому засіданні оголошено перерву до 08 червня 2021 року.

Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» укладений договір кредитної лінії №48/МК/2007-840, відповідно до якого Банк відкрив для позичальника кредитну лінію з лімітом кредитування 24000 доларів США та у відповідності до додаткових угод №1 від 10 жовтня 2007 року та №2 від 19 жовтня 2007 року надав у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності два транші: в сумі 7000 доларів США зі сплатою 14,4% річних по терміновому кредиту і 28,8% по простроченому кредиту за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення кредиту до 08 жовтня 2010 року та в сумі 17000 доларів США зі сплатою 14,4% річних по терміновому кредиту і 28,8% по простроченому кредиту за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення кредиту до 10 жовтня 2014 року.

Позичальник повинен був повернути кредит та сплатити відсотки, згідно з графіком повернення кредиту, який є невід`ємною частиною договору кредитної лінії, шляхом здійснення перерахування на рахунок Банку мінімально необхідного платежу у валюті кредиту згідно з пунктом 3.2 договору кредитної лінії. У відповідності до п.3 Додаткових угод №1 та №2 до договору кредитної лінії позичальник зобов`язувався сплачувати відсотки за користування траншами у розмірі 14,4% річних по терміновому кредиту і 28,8% по простроченому кредиту. Відповідно до п.8.1, 8.2 договору за порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. Пунктом 8.3 кредитного договору визначено, що в зв`язку з порушенням строків повернення кредиту та сплати відсотків Банк має право нарахувати штраф в розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту.

10 жовтня 2010 року, в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Петровською Л.О. та зареєстрований в реєстрі за №5781. Згідно пункту 1.1.1 договору іпотеки ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно, належне йому на праві власності - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 87,9 кв.м. 10 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Петровською Л.О. на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням іпотечного договору накладена заборона відчуження вказаної квартири, зареєстрована в реєстрі за №5782. Термін дії договору іпотеки встановлено до повного виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього (п.6.3).

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань ОСОБА_1 , заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2010 року у справі 2-2966/2010 з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Надра» стягнуто солідарно суму заборгованості в розмірі 21434 долари 78 центів США, що в еквіваленті на гривню складає 169287 грн. 60 к. та судовий збір в розмірі 1820 грн.

Рішення суду набрало законної сили 13 грудня 2010 року, на його виконання видано виконавчий лист №2-2966, головним державним виконавцем Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Цимбалюк І.М. 12 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження №52620693/14.

Згідно платіжного доручення №3936 від 16 червня 2020 року ОСОБА_1 сплатив ПАТ КБ «Надра» в рахунок погашення боргу 196287,60 грн.

22 червня 2020 року головним державним виконавцем Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Цимбалюк І.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №52620693/14 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2966/2010.

15 липня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладено Договір № GL48N718070_1_1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого товариство набуло право вимоги, зокрема, до боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за зобов`язаннями, що виникли на підставі договору кредитної лінії №48/МК/2007-840 від 10 жовтня 2007 року та договору поруки №48/1 від 10 жовтня 2007 року. 20 липня 2020 року дане товариство відступило своє право вимоги ТОВ «ФК «Факторінс», яке в свою чергу відступило таке право ТОВ «Галицька ФК» на підставі договору про відступлення прав вимоги №20/07/2020/1, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №853.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2020 року замінено сторону виконавчого провадження на ТОВ «Галицька фінансова компанія», оскільки воно набуло права вимоги за зобов`язаннями, що виникають по кредитному договору №48/МК/2007-840 від 10 жовтня 2007 року.

ТОВ «Галицька фінансова компанія» звернулась до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою про визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Цимбалюк І.М. від 22 червня 2020 року про закінчення виконавчого провадження ВП №52620693/14 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2966/2010.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 01 березня 2021 року скасовано ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2020 року та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні заяви ТОВ «Галицька фінансова компанія» про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено, з огляду на те, що виконавче провадження закрито і заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 березня 2021 року у задоволенні скарги ТОВ «Галицька фінансова компанія» на постанову головного державного виконавця Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Цимбалюк І.М. від 22 червня 2020 року про закінчення виконавчого провадження ВП №52620693/14 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2966/2010 відмовлено, з огляду на те, що заявник не є стороною виконавчого провадження, тому не має права звернення до суду зі скаргою на рішення державного виконавця в цьому виконавчому провадженні, оскільки державним виконавцем не порушено його прав та свобод.

Застосовані норми права.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами першою, другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

За приписами статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Отже, іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання.

При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних із припиненням іпотеки, оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості, припиняється за фактом припинення основного зобов`язання його виконанням.

За відсутності заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання іпотека припиняється.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Мотиви та висновки суду.

Вислухавши пояснення представника позивача Федорова В.Б. , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2010 року у справі № 2-2966/2010, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 10 жовтня 2007 року №48/МК/2007-840 у розмірі 21434,78 доларів США, що за курсом встановленим розпорядженням Національного банку України на дату винесення рішення, становить 169287,60 грн.

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Згідно положень частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при звернені Банку до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 мало місце пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів шляхом подання позову, та рішенням суду стягнута вся сума заборгованості за кредитним договором. Належних та допустимих доказів на спростування викладеного суду не надано.

Суд зазначає, що згідно з резолютивною частиною заочного рішення від 11 листопада 2010 року з позивача на користь ПАТ КБ «Надра» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 10 жовтня 2007 року № №48/МК/2007-840 у розмірі 21434,78 доларів США, що за курсом встановленим розпорядженням Національного банку України на дату винесення рішення, в гривневому еквіваленті становить 169287,60 грн. Заочне рішення суду набрало законної сили, виконавчий лист пред`явлений до виконання і в зв`язку зі сплатою боржником ОСОБА_1 боргу та виконавчого збору в сумі 196287,60 грн. виконавче провадження закінчено, про що прийнято постанову від 22 червня 2020 року.

Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що повністю виконав заочне рішення суду та погасив заборгованість за кредитним договором.

Заперечуючи проти позову, представники відповідачів вказували, що зобов`язання за кредитним договором не припинилися, оскільки позивач не погасив стягнену судовим рішенням заборгованість у розмірі 21434,78 доларів США. Не зважаючи на те, що сума кредиту повинна була повернута в іноземній валюті відповідно до умов кредитного договору та рішення суду, позивач повернув таку суму в національній валюті, що не може вважатися належним виконанням зобов`язання в розумінні Цивільного кодексу України.

Суд зазначає, що згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України визначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року №2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, але не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Ухвалюючи рішення від 11 листопада 2010 року у справі №2-2966/2010, суд визначив суму боргу в іноземній валюті з відображенням її еквіваленту у гривні за офіційним курсом НБУ станом на дату винесення рішення.

Тобто, враховуючи характер грошового зобов`язання, суд визначив стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що станом на дату винесення рішення становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Зазначення судом у рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця.

Суд зауважує, що у разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована вказана в резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми в національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18).

Встановивши, що на виконання судового рішення про стягнення заборгованості в розмірі 21434,78 доларів США позивач сплатив 196287,60 грн., тобто визначений судом станом на дату винесення рішення еквівалент заборгованості у гривнях, а не в доларах США, суд дійшов висновку, що боржник не в повному обсязі виконав зобов`язання за кредитним договором.

З огляду на те, що позивач не довів фактичного повного погашення заборгованості за кредитом, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання договору іпотеки припиненим, оскільки зобов`язання за кредитним договором не виконано.

Посилання позивача на те, що постановою державного виконавця виконавче провадження закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням судового рішення, є необґрунтованими, оскільки належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів, яка вказана в резолютивній частині судового рішення в іноземній валюті, а не її еквіваленту у гривні, що визначений за курсом НБУ станом на час ухвалення рішення.

ОСОБА_1 не довів належними і допустимими доказами, що сплачена ним визначена рішенням суду сума заборгованості у гривнях відповідала сумі заборгованості в доларах США за офіційним курсом НБУ станом на час здійснення такої сплати. За таких обставин, сама лише постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження не є беззаперечним доказом припинення зобов`язання за кредитним договором.

Оскільки внаслідок неналежного виконання, основне зобов`язання не припинене, термін дії договору іпотеки, який є похідним, та встановлений до повного виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього (п.6.3), не закінчився, тому підстав для застосування ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» немає.

Твердження сторони позивача про відсутність у ТОВ «Галицька Фінансова компанія» права вимоги до позивача, у зв`язку з тим, що ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 01 березня 2021 року у задоволенні заяви ТОВ «Галицька Фінансова компанія» про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст.55 ЦПК України у разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу, включаючи й стадію виконання судового рішення.

Отже ТОВ «Галицька Фінансова компанія» не позбавлена права звернутись до суду за захистом власних інтересів у порядку, визначеному ст.55 ЦПК України.

Твердження представника позивача у судових дебатах про те, що ТОВ «Галицька Фінансова компанія» придбала у ПАТ КБ «Надра» не заслуговують на увагу, з тих підстав, що стороною позивача не доведено, що ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором виконані у повному обсязі.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зауважує, що у разі належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (такий правовий висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц). Тобто, лише належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Оскільки постанова державного виконавця про закриття виконавчого провадження за відсутності доказів (фінансових документів) повної сплати ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі, встановленому рішенням суду, не відповідає вимогам щодо допустимості та достатності доказів, позовні вимоги про припинення договору іпотеки є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Поряд з викладеним, суд зазначає, що ПАТ «КБ «Надра» є неналежним відповідачем у даному спорі, оскільки право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки перейшло до ТОВ «Галицька фінансова компанія» на підставі договору про відступлення прав вимоги, а інші вимоги до ПАТ КБ «Надра», в т.ч. щодо виконання зобов`язань за кредитним договором, не заявлялися.

Відсутні правові підстави і для задоволення вимог позивача щодо виключення з державного реєстру прав на нерухоме майно актуальної інформацію про державну реєстрацію іпотеки, актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав, зокрема є внесення відомостей до Державного реєстру прав на нерухоме майно виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зі змісту абзацу другого - третього п.2 ч.1 ст.6 Закону систему органів та суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав становлять: суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації); державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Абзацом другим п.2 ч.1 ст.10 Закону встановлено, що державним реєстратором є нотаріус. Державний реєстратор діє на підставі і в межах повноважень, передбачених Законом, який є спеціальним законом у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Абзацом першим п.6 Порядку №1127 встановлено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

Згідно п.1 ч.2 ст.27 Закону державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Крім того, відповідно до ч.3 ст.26 Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

Відповідно до внесених змін ЗУ від 05 грудня 2019 року №340-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» внесено зміни до п.4 ч.1 ст.4 Закону щодо переліку обтяжень речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, де іпотека віднесена до обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Абзацом четвертим п.3 ч.1 ст.2 Закону передбачено, що у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки заявником є іпотекодержатель, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи.

Згідно ст.4 ЗУ «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

Стосовно припинення обтяження (зняття заборони відчуження) згідно ч.4 ст.31-2 Закону державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до ЗУ «Про нотаріат» проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям. Тобто дана норма статті 312 Закону передбачає одночасність вчинення нотаріальної дії зняття заборони відчуження нерухомого майна та державної реєстрації припинення обтяження такого речового права. Крім того ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про нотаріат» щодо усунення законодавчих колізій та прогалин» від 14 липня 2020 року №775-ІХ зняттю заборони відчуження майна надано статусу нотаріальної дії. Процедура вчинення нотаріальної дії - зняття заборони відчуження регулюється ст.74 ЗУ «Про нотаріат».

Таким чином, відповідачі не входять до складу суб`єктів державної реєстрації прав, не є державними реєстраторами, та не наділені їх повноваженнями.

За таких обставин, позовні вимоги позивача в частині позову про виключення з державного реєстру прав на нерухоме майно актуальної інформації про державну реєстрацію іпотеки, актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень не підлягають задоволенню.

Крім того, суд зазначає, що нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності (ст.1 Закону України «Про нотаріат»), вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Таким чином, нотаріус не може бути третьою особою у справах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією.

Суд зауважує, що Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Розподіл судових витрат.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 546, 593, 599, главою 50 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 13, 81, 82, 141, 263-265, 268 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька фінансова компанія»,третя особа приватний нотаріус Шепетівського міського нотаріального округу Петровська Л.О., про визнання договору іпотеки припиненим - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новоград-Волинський Житомирської області, житель АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Шепетівським МРВ УМВС в Хмельницькій області 25 липня 2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

відповідач 1: Акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», , місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, буд. 17, м. Київ, 04053;

відповідач 2: Товариство з обмеженою відповідальністю «Галицька фінансова компанія», , місцезнаходження: площа Старий ринок, буд. 1, м. Львів, 79019;

третя особа: приватний нотаріус Шепетівського міського нотаріального округу Петровська Л.О., місцезнаходження: вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 47, м. Шепетівка, Хмельницької області, 30405.

Повний текст рішення виготовлено 08 червня 2021 року.

Суддя: Н.П. Березюк