ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/917/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю: учасника справи та представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/31443/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2021 року (суддя Козак О. В.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , МТСБУ про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 30.12.2019 біля 11 години 20 хв., відповідач, перебуваючи за кермом автомобіля DAEWOO Lanos, номерний знак. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині пров. Шевченка зі сторони вул. Подільської в напрямку до вул. Прибузької в м. Хмельницькому, в порушення вимог п.п. 10.1., 18.1. ПДР, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований по пров. Шевченка, за перехрестя вул. Водопровідної-провул. Шевченка в м. Хмельницькому по ходу його руху, та на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкості та не зупинив керований ним транспортний засіб, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, змінив напрямок руху керованого ним транспортного засобу ліворуч, внаслідок чого створив небезпеку та на зустрічному для нього напрямку руху проїзної частини провул. Шевченка м. Хмельницького здійснив наїзд передньою лівою частиною автомобіля на неї, коли вона перетинала проїзну частину пров. Шевченка, м. Хмельницького по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля.

Вказувала, що внаслідок ДТП та порушення відповідачем вимог ПДР, вона отримала значні тілесні ушкодження легкого та середнього ступеня тяжкості.

Посилалась на те, що вказані вище порушення вимог безпеки дорожнього руху ОСОБА_2 знаходяться у прямому причинному зв`язку з ДТП та її наслідками, а саме спричиненням їй середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Вироком Хмельницького апеляційного суду від 29 липня 2020 року ОСОБА_2 засуджено та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій, шкоду, нанесену ним має відшкодовувати МТСБУ.

Позивач вказує, що для відновлення здоров`я нею понесені витрати на купівлю різних ліків, проведення обстежень, сума таких витрат становить 4853,20 грн.

Крім того, їй завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з каліцтвом та ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, розмір якої позивач оцінює в сумі 100 000 грн, 5000 грн з яких ОСОБА_2 їй відшкодував під час розгляду кримінального провадження. Загальний розмір моральної шкоди, яка не відшкодована, становить 95000 грн, з яких 242,66 грн має відшкодовувати МТСБУ, а іншу частину 94 747,34 грн - відповідач ОСОБА_2 .

Звертаючись до суду за захистом свого порушеного права, позивач просила стягнути з МТСБУ на її користь 4853,20 грн матеріальної шкоди, 242,66 грн моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_2 на її користь 94 747,34 грн моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 20 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 199,99 грн судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду змінити та ухвалити нове. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд, не врахувавши обставин справи, необґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у позові до МТСБУ про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Зазначає, що фактичних обставин і доказів понесених матеріальних витрат, на які посилався позивач, суд не досліджував та не перевіряв, прийнявши пояснення представника страхової компанії як безперечний доказ. Та не врахував при цьому правових висновків ВП ВС, викладених у постановах від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15, від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к. Крім того, вважає, що позивач не надала об`єктивних та беззаперечних доказів, що свідчили б про заподіяння їй моральної шкоди в розмірах, що нею зазначені, в свою чергу, суд не навів обґрунтування стягнення з ОСОБА_2 20 000 грн моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить змінити його та частково задовольнити позов, стягнувши з МТСБУ на свою користь 4853,20 грн шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та 242,66 грн моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 35 000 грн моральної шкоди, в решті рішення залишити без змін. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом було безпідставно відмовлено у задоволенні позову до МТСБУ. Вважає, що судом не було проведено детального аналізу наданих чеків і не надано оцінки усіх товарів, що були придбані нею. На думку заявника, розмір відшкодування моральної шкоди, враховуючи усі обставини справи, має скласти 35000 грн, а не 20000 грн, які визначив суд в оскаржуваному рішенні. Посилається на те, що при ухвалені рішення судом не в повній мірі враховані норми чинного законодавства України.

МТСБУ подало відзиви на апеляційні скарги, в яких просить відмовити у їх задоволенні, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2021 року залишити без змін. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Вказує, що саме через невиконання позивачем свого обов`язку щодо доведення тих обставин, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, і було основною підставою відмови у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди відповідачем МТСБУ. Така позиція суду належним чином обґрунтована та повністю відповідає фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 підтримав подану ОСОБА_2 апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали подану нею апеляційну скаргу.

Представник відповідача МТСБУ Бондар В.Б. в судовому засіданні просив апеляційні скарги залишити без задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, місце і час слухання справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відповідачем за якими є МТСБУ, суд виходив з недоведеності позовних вимог в цій частині.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вироком Хмельницького міськрайонного суду від 12.05.2020 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн без позбавлення права керування транспортними засобами.

Вироком Хмельницького апеляційного суду від 29.07.2020 вирок Хмельницького міськрайонного суду від 12.05.2020 щодо ОСОБА_2 в частині призначеного покарання скасовано, ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_2 призначено покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. В решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17.11.2020 вирок Хмельницького апеляційного суду від 29 липня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_2 змінено, пом`якшено призначене ОСОБА_2 додаткове покарання за ст. 286 ч. 1 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до 1 року.

Вироком суду встановлено, що 30.12.2019 біля 11 години 20 хвилин, водій ОСОБА_2 , перебуваючи за кермом автомобіля DAEWOO Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині пров. Шевченка зі сторони вул. Подільської в напрямку до вул. Прибузької в м. Хмельницькому, в порушення вимог п.п. 10.1., 18.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.18.1. водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека), наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований по пров. Шевченка, за перехрестя вул. Водопровідної - пров. Шевченка в м. Хмельницькому по ходу його руху, та на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкості та не зупинив керований ним транспортний засіб, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, змінив напрямок руху керованого ним транспортного засобу ліворуч, внаслідок чого створив небезпеку та на зустрічному для нього напрямку руху проїзної частини пров. Шевченка м. Хмельницького здійснив наїзд передньою лівою частиною автомобіля DAEWOO Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_1 , яка перетинала проїзну частину пров. Шевченка, м. Хмельницького по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху, пішохід ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді: - перелому 6-го ребра зліва по середній аксілярній лінії без зміщення кісткових відламків та ознак консолідації, крайового перелому основи проксимальної фаланги 1-го пальця правої кисті без зміщення та ознак консолідації з вивихом нігтьової фаланги, садна шкіри нігтьової фаланги 1-го пальця правої кисті, які за своїми ознаками відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричиняють тривалий розлад здоров`я, з відсутністю небезпеки для життя;

- крововиливи в лівій тім`яно-скроневій ділянці голови, по передній поверхні нижньої третини правого стегна, по внутрішній поверхні правого колінного суглобу, по зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, по передній поверхні плесно-фалангових суглобів правої стопи з переходом на внутрішню поверхню стопи, садна на спинці носа, в ділянці лівої скроні, які за своїми ознаками відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів.

Вищевказані порушення вимог безпеки дорожнього руху ОСОБА_2 знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме: спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_1 .

31.12.2019 ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 кошти у розмірі 5000 грн, зобов`язавшись виплатити останній всі витрати за медичний та моральний збиток, заподіяний ним внаслідок ДТП.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 3 групи, має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з підпунктом «г» пункту 41.1 статті 41 Закону України № 1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до ст. 13.1 Закону України № 1961-IV, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Таким чином, особи, наведені у пункті 13.1 статті 13 Закону № 1961-ІV, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів Моторного бюро із фонду захисту потерпілих.

Крім того, відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Проте, як встановлено в ході розгляду справи, з повідомленням про ДТП ОСОБА_2 до МТСБУ не звертався, поважних причин невиконання обов`язку передбаченого п. 33.1.4 ст. 33 Закону України № 1961-IV не вказав.

Згідно з пп. 35.1, 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Разом з тим, позивачем (потерпілою) не було подано до МТСБУ, відповідно до положень ст. ст. 35, 37 Закону України № 1961-IV, заяви про виплату страхового відшкодування та документів передбачених вказаною статтею.

Однак, реалізовуючи свою право на страхове відшкодування шкоди, завданої здоров`ю в річний строк, що визначений законом, шляхом подання відповідного позову до суду, позивач не надала суду належних, допустимих та достовірних доказів в підтвердження заявлених нею вимог.

Згідно з п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем касові та товарні чеки, не є допустимим, достовірними та достатніми доказами, в розумінні ст. ст. 78-79 ЦПК України, оскільки вони не дають змогу дійти висновку про понесення таких витрат саме позивачкою та про їх призначення та необхідність придбання на лікування тілесних ушкоджень, отриманих нею внаслідок ДТП. Крім того, позивач не надала доказів про перебування на лікуванні у зв`язку з отриманими нею тілесними ушкодженнями.

А тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог до МТСБУ про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду в цій частині і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду в цій частині щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Крім того, задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2 , суд першої інстанції правильно виходив із завдання відповідачем ОСОБА_2 позивачу немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, яких позивач зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, та які позначили негативні зміни у її житті, та душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. А тому, враховуючи глибину та тривалість завданих позивачу фізичних та моральних страждань, істотність змін у її повсякденному житті, часткове відшкодування шкоди, беручи до уваги принципи розумності та справедливості, суд прийшов до висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 20000 грн., що буде достатнім та справедливим.

Такий висновок суду ґрунтується на обставинах справи та нормах матеріального права.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів

Статтею 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ухвалюючи рішення про покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню спричиненої позивачеві моральної шкоди суд обґрунтовано виходив з положень статей, 1167, 1187 ЦК України.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходив з того, що відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що 30.12.2019 внаслідок наїзду на ОСОБА_1 автомобіля під керуванням ОСОБА_2 остання отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Доводи апелянта стосовно того, що присуджений розмір моральної шкоди є невиправдано високим та несправедливим слід визнати необґрунтованими, оскільки вони зводяться виключно до переоцінки доказів належно оцінених судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 червня 2021 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай