У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача Горбач І. про закриття провадження у справі та матеріали цивільної справи за позовом Управління поліції охорони в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги охорони та неустойки за прострочення платежу, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 р. позивач Управління поліції охорони в м. Києві звернулося до Подільського районного суду м. Києва із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 за послуги охорони в розмірі 24 027,90 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2017 р. головуючого суддю визначено Супрун Г.Б. (а.с. 37).

Ухвалою суду від 19.01.2018 р. матеріали справи передані за підсудністю Вишгородському районному суду Київської області (а.с. 40-41).

15.05.2018 р. Ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області справу направлено до розгляду за підсудністю Подільському районному суду м. Києва за останнім відомим місцем проживання відповідача.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2018 р. головуючого суддю визначено Ларіонову Н.М. (а.с. 68).

Провадження у справі відкрито ухвалою від 16.07.2018 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

06.12.2018 р. відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву.

08.08.2019 р. позивачем через канцелярію суду подано відповідь на відзив.

30.04.2021 р. через канцелярію суду представником позивача подано заяву про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що відповідачем сплачена заборгованість, а відтак, відсутній предмет позову. Одночасно в своїй заяві позивач просить повернути з державного бюджету сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1600 грн. та вирішити питання без його участі.

Відповідач, будучи повідомленим про дату та час судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Судом враховано, що суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним й безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а тому сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Як вбачається з заяви представника позивача про закриття провадження у справі, - відповідачем 29.04.2021 р. у добровільному порядку сплачено заборгованість перед позивачем у повному обсязі, при цьому, провадження у справі відкрито 16.07.2018 р.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 522/8782/16-ц роз`яснив, що мається на увазі під відсутністю предмета спору.

Так, якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникнення).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Отже, враховуючи, що заборгованість погашена відповідачем позивачу вже після відкриття провадження у справі, то закриття провадження з підстав відсутності спору не можу бути, оскільки спір між сторонами припинив своє існування, а не був відсутнім.

Таким чином, вищевказана заява представника позивача Горбач І., що діє на підставі довіреності, наявної в матеріалах справи, розцінюється судом, як відмова від позову, з огляду на клопотання закрити провадження по справі.

Приписами ст.12 ч.4 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, саме по собі подання заяви про відмову від позову не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації. Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Отже, підстав для неприйняття відмови позивача від позову судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.206 ЦПК України, позивач попереджений про наслідки відмови від позову, про що самостійно зазначає в своїй заяві.

А відтак, беручи до уваги, що відповідно до вимог процесуального законодавства подати заяву про відмову від позову позивач має на будь-якій стадії процесу, враховуючи, що позивач скористався своїм правом, суд приймає відмову позивача від позову, оскільки вона не суперечить закону і не порушує чиїх-то прав та охоронюваних законом інтересів та вважає за необхідне в зв`язку з цим закрити провадження по справі.

Згідно із п. 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Вирішуючи клопотання представника про повернення судового збору, суд виходить з такого.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі, зокрема укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Так, як вбачається з матеріалів справи позивачем 20.11.2017 р. в АБ «Укргазбанк» сплачено судовий збір у розмірі 1600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3207 від 20.11.2017 р.

З огляду на передбачене ч.1 ст.142 ЦПК України права позивача на вирішення питання про повернення 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, суд дійшов висновку про повернення Приватному акціонерному товариству «Акціонерна компанія «Київводоканал» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто в розмірі 800,00 грн. А відтак, клопотання представника позивача в частині повернення судового збору підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 49, 198, 142, 206, 255 ч.1 п.4, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.7 ч.3 Закону України «Про судовий збір», -

У Х В А Л И В :

Прийняти відмову Управління поліції охорони в м. Києвівід позову Управління поліції охорони в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги охорони та неустойки за прострочення платежу.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Управління поліції охорони в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги охорони та неустойки за прострочення платежу.

Повернути Управлінню поліції охорони в м. Києві(Код , адреса: 03065, м. Київ, вул. В.Чумака, буд. 8-А) з державного бюджету 50 відсотків від сплаченого при поданні позову судового збору за платіжним дорученням № 3207 від 20 листопада 2017 року АБ «Укргазбанк» (Отримувач: УДКСУ у Подільському районі м.Києва; Код: 37975298; судовий збір при подачі позову з призначенням платежу: «*;101;40109105;судовий збір, за позовом УПО ФБ в м. Києві, Подільський районний суд міста Києва. код 22030101. без ПДВ), тобто в розмірі 800,00 грн. (вісімсот грн. 00 коп.).

Ухвала в частині закриття провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена 07.06.2021 р.

СуддяН. М. Ларіонова