ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5386/20 Номер провадження 22-ц/814/1082/21Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя : Триголов В.М.,

судді: Лобов О.А., Дорош А.І.,

секретар: Коротун І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру про припинення права спільної часткової власності та виділення частки в натурі,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про припинення права спільної часткової власності та виділення частки в натурі.

В позовній заяві зазначила, що 28 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та приватним акціонерним товариством «БУДІНВЕСТ СМ» укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_1 прийняла у власність належні продавцю 2/25 частки нежитлових будівель, що знаходяться у АДРЕСА_1 .

Згідно з договором купівлі-продажу їй належить пральня (50,9 кв.м) та погріб (28,6 кв.м). Вказаними приміщеннями вона користується фактично.

Згідно з договором оренди землі від 26 квітня 2016 року, укладеним між Полтавською міською радою та ОСОБА_1 , остання прийняла в оренду земельні ділянки для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , проїзд спільного користування.

Вказує, що у 2018 році державним реєстратором зроблений запис про державну реєстрацію права власності на будівлі по АДРЕСА_1 за державою в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. А вже у 2019 році реєструється право оперативного управління за Головним управлінням держгеокадастру у Полтавській області на нежитлові будівлі загальною площею 1183,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, вважає, що відповідач самостійно вже виділив свою частку в натурі в окреме приміщення із самостійним входом і здійснив державну реєстрацію, до позивача з відповідною пропозицією для вирішення питання в досудовому порядку не звертався.

За таких обставин позивач позбавлена можливості реалізації всієї складової права власності на нерухоме майно, а саме володіти, розпоряджатися та користуватися майном, а тому бажає припинити право спільної часткової власності та виділити в натурі 2/25 частини комплексу будівель.

Об`єкт нерухомості, що знаходиться в спільній частковій власності, можливо розділити без втрати його цільового призначення. Частка, яку вона має намір виділити (пральня (50,9 кв.м) та погріб (28,6 кв.м)), є відокремленою, тому її виділ в натурі можливий.

Виділення частки не перешкоджає праву користування приміщеннями іншим співвласникам. Зазначені приміщення та площа відповідають змісту договору купівлі-продажу.

Тому позивач просила суд виділити із спільної часткової власності належні ОСОБА_1 2/25 частини нежитлових будівель за адресою АДРЕСА_1 , що складається з пральні (50,9 кв.м) та погреба (28.6 кв.м.), припинити право спільної часткової власності на виділені ОСОБА_1 2/25 частини нежитлових будівель за адресою АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_1 право власності як на окремий об`єкт нерухомого майна на частину будівель, що складається з пральні (50,9 кв.м) та погреба (28,6 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про припинення права спільної часткової власності та виділення частки в натурі відмовлено.

Не погодившись з рішенням районного суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує на те, що місцевим судом не взято до уваги той факт, що під час укладення договору купівлі-продажу за згодою власника ПАТ «Будінвест СМ» та зі згоди співвласника до покупця ОСОБА_1 переходить пральня літ. Г площею 50,9 кв.м. та погріб літ. Е площею 28,6 кв.м.

Звертає увагу, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна лише інформація про право власності відповідача на приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Крім того, частка відповідача 23/25 є окремим об`єктом нерухомого майна, має окремий вхід, оскільки саме за цією адресою розташоване Головне управління держгеокадастру у Полтавській області, тобто частина будівлі відповідача є цілком відокремленим приміщенням.

Відповідачем та третьою особою надано відзиви на апеляційну скаргу, в доводах яких вважають рішення місцевого суду законними та обґрунтованими, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Зокрема вказують, що місцевий суд дійшов вірного висновку про що позивачем не доведено наявності технічної можливості для виділу частки із спільного нерухомого майна.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 2,3 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Місцевим судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 28 листопада 2012 року Приватним акціонерним товариством «Будінвест СМ» та ОСОБА_1 , посвідченого 28 листопада 2012 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М., ОСОБА_1 є власником 2/25 часток нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Власником інших 23/25 частин нерухомого майна є Держава в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Вказана обставина підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10 жовтня 2020 року №227664759 (а.с.8-9).

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено наявності технічної можливості виділу належної їй частки в одиницю.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №25-4828/11 (провадження №61-458св19).

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 було надано висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 16.10.2020 року №97, згідно якого визначено, що за технічними показниками 2/25 частини об`єкта нежитлових будівель по АДРЕСА_1 є відокремлені, має окремий вихід і може бути виділена у натурі. (а.с. 7).

Позивачем надано також схему розташування будівель і споруд по АДРЕСА_1 , з якої вбачається, що спірне приміщення пральні літ Г-1 є окремим об`єктом.

В суді апеляційної інстанції позивачем надано висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 29.06.2021 року №105, згідно якого нежитлові будівлі адміністративний будинок літ «Б-2» загальною площею 1028,9 кв.м., господарська будівля літ. «В-1» загальною площею 75,2 кв.м., пральня літ. «Г-1», загальною площею 50,9 кв.м., гараж з майстернею літ «Ж-1», загальною площею 83,7 кв.м., погріб літ. «Е-1» загальною площею 28,6 кв.м.. хвіртка №1, огорожа №2, огорожа №3, ворота №4, огорожа №5, ворота №6, що розташовані у АДРЕСА_1 за технічними показниками може бути поділено.

Запропоновано варіант розподілу, згідно якого в окремий об`єкт виділяється пральня літ. «Г-1», загальною площею 50,9 кв.м., та погріб літ. «Е-1» загальною площею 28,6 кв.м., інший виділений об`єкт складається з нежитлові будівлі адміністративний будинок літ «Б-2» загальною площею 1028,9 кв.м., господарська будівля літ. «В-1» загальною площею 75,2 кв.м., гараж з майстернею літ «Ж-1», загальною площею 83,7 кв.м., хвіртка №1, огорожа №2, огорожа №3, ворота №4, огорожа №5, ворота №6.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що позивачем надано належні та допустимі докази наявності технічної можливості виділу належної їй частки нерухомого майна в окремий об`єкт, в розумінні статті 181 ЦК України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем зазначені обставини не спростовані. А доводи, викладені у відзиві відповідача на апеляційну скаргу про те, що виділення частки може завдати шкоди іншим співвласникам належними та допустимими доказами не доведено.

Отже, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Здійснюючи розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, колегія суддів виходить з наступного.

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 10 852 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С ТА Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким виділити із спільної часткової власності в натурі належні ОСОБА_1 2/25 частини нежитлових будівель за адресою АДРЕСА_1 , що складається з пральні літ. Г-1 площею 50,9 кв.м. та погріба літ. Е-1 площею 28,6 кв.м.

Припинити право спільної часткової власності на виділені ОСОБА_1 2/25 частини нежитлових будівель за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності як на окремий об`єкт нерухомого майна на частину будівель, що складається з пральні літ. Г-1 площею 50,9 кв.м. та погріб літ. Е-1 площею 28,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 10 852 грн. (десять тисяч вісімсот п`ятдесят дві грн.).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді : А.І. Дорош

О.А. Лобов