Провадження № 22-ц/802/687/21 Категорія: 60 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Вакіна Д.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Луцької міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

06 листопада 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його племінниця ОСОБА_4 , після її смерті залишилася спадщина, яка складається із 56/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_4 інші близькі родичі, крім нього, відсутні, а тому він являється єдиним спадкоємцем за законом третьої черги спадкування.

Однак, у встановлений законом термін він не мав змоги звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що він є особою з інвалідністю І-А групи загального захворювання, позбавлений можливості самостійно пересуватися, потребує постійного стороннього догляду, що стало причиною його звернення до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 поза встановлений законодавством 6-місячний строк.

З урахуванням наведеного, просив встановити йому додатковий строк 2 місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2021 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати це рішення і ухвалити нове про задоволення позову.

Учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подавали.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, тимчасова непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов`язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов`язана неможливість прийняття спадщини тощо.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (а.с.14), після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, у тому числі на 56/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 за життя було складено заповіт на ім`я ОСОБА_5 , за яким спадкодавець заповіла останній все належне їй майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося (а.с.62).

Спадщину за заповітом ОСОБА_5 прийняла, як шляхом спільного проживання із спадкодавцем на день її смерті, так і подавши відповідну заяву нотаріусу 28.04.2015, у зв`язку із чим було заведено спадкову справу (а.с.60-64).

Позивачу було відомо про смерть ОСОБА_4 , відносно чого ні він, ні його представник не заперечували як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, однак заяви до нотаріальної контори в шестимісячний строк позивачем подано не було.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді позивач та його представник не надали належних, допустимих та достовірних доказів для підтвердження причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви про прийняття спадщини нотаріусу у шестимісячний строк після смерті спадкодавця, тобто у строк з 06.11.2014 по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Посилання позивача на те, що його стан здоров`я перешкодив своєчасно звернутися із заявою до нотаріуса відхиляються апеляційним судом, оскільки приєднана до апеляційної скарги виписка з амбулаторної карти позивача щодо періодичності його звернень до лікаря (а.с.133) суду першої інстанції не подавалася, а з приєднаної до позовної заяви довідки до акта огляду МСЕК вбачається, що інвалідність позивачу встановлено у червні 2015 року (а.с.16).

Разом із тим, періодичні звернення позивача з приводу захворювань до лікарів 18.11.2014, 21.01.2015, 28.01.2015, 02.02.2015, 17.02.2015, 04.03.2015, 14.04.2015, 05.05.2015 не свідчать про те, що ці причини створювали непереборні та істотні труднощі для подання заяви про прийняття спадщини нотаріусу в інші дні, а тому у розумінні ч.1 ст.1272 ЦК України не є тими поважними причинами, які б перешкоджали йому вчасно звернутися із заявою до нотаріальної контори у визначений законом термін.

Посилання в апеляційній скарзі на незгоду із висновками суду про підстави наявності заповіту, складеного ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , про який він не знав при зверненні із даним позовом відхиляються апеляційним судом, оскільки суд при розгляді справи дотримався вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Посилання в апеляційній скарзі на необґрунтований висновок суду про його передчасне звернення із цим позовом до суду відхиляються апеляційним судом, оскільки суд зобов`язаний встановити усі обставини справи, у тому числі, чи звертався позивач із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса і чи отримав при цьому відповідну мотивовану відмову.

Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді