Дата документу 20.05.2021
Справа № 335/941/20
Провадження № 2/334/501/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Зоріній С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за Договором про надання споживчого кредиту,

в с т а н о в и в :

Представник ТОВ «Вердикт капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором № 0 від 26.12.2007 року у розмірі 123824,41 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 гривень та судовий збір у сумі 2102,19 грн.

В позовній заяві зазначено, що між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», 26.12.2007 року був укладений Кредитний договір № 0, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 15000,00 доларів США зі сплатою 9,0% річних.

За умовами Кредитного договору, Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному Кредитним договором, а Позичальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати сплату грошових коштів шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з метою погашення заборгованості за виданим Кредитом та нарахованими процентами (п. 4 Кредитного договору).

Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 15000,00 доларів США.

20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №0 від 26.12.2007.

Таким чином, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» наділено правом грошової вимоги до Відповідачів, а ПАТ «УкрСиббанк» втратив такі права.

За період користування кредитними коштами, Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника за Кредитним договором в повному обсязі не погашена.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з Позичальника відповідно до розрахунку заборгованості, становить 23613,91 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.01.2020 рік становить 572701,08 грн. з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 11995,02 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.01.2020 рік становить 290911,62 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 2638,91 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.01.2020 рік становить 64000,69 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 8496,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.01.2020 рік становить 206050,94

грн.; залишок заборгованості по пеням і штрафам - 483,98 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.01.2020 рік становить 11737,82 грн.

Унаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор дістає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Загальний розмір заборгованості по сплаті нарахованої пені за подвійною обліковою ставкою НБУ та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 123824,41 грн., з яких: нараховані 3% річних - 26 204,65 грн.; нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ - 97 619,76 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив суд їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві та у відповіді на відзив.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, просив суд відмовити в його задоволенні у зв`язку із пропуском позовної давності. Скориставшись свої правом, надав до суду відзив, в якому зазначив, що останню суму погашення, за наданим кредитом було ним сплачено 25.11.2009 року. Вважає, що сплата 3% річних та інфляційних витрат не ґрунтується на вимогах ст. 625 ЦК України, оскільки при укладенні кредитного договору сторонами було встановлено розмір процентів річних. Також просив суд застосувати строк позовної давності.

Позивач також скористався своїм правом та надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач не повернув кредитні кошти в строк встановлений кредитним договором, що стало підставою для звернення до суду. Нарахування інфляційних витрат на суму боргу і 3% річних входить до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Просив суд наданий відзив на позовну заяву та заяву про застосування строку позовної давності, відхилити за необґрунтованістю, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 26 грудня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали Договір про надання споживчого кредиту за № 0, за яким відповідач отримав кредит в іноземній валюті в розмірі: 15000,00 доларів США, еквіваленту 75750,00 гривень за офіційним курсом НБУ на день укладення Договору та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних щомісячних платежів в порядку і на умовах, визначених цим Договором, з кінцевим терміном повернення не пізніше 26 грудня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоді Сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов Договору, при цьому, за користування кредитними коштами, процентна ставка погоджена сторонами у розмірі 9,00% річних (а.с.8-17).

Згідно Розділу 2 кредитного договору, в забезпечення зобов`язань позичальника за договором приймається застава транспортного засобу «HYUNDAI ACCENT», згідно договору застави транспортного засобу.

Згідно з Додатком № 1/1 до кредитного договору, встановлено графік платежів сукупної вартості кредиту, підписаного сторонами (а.с.23-25).

29.12.2008 року було укладено Додаткову угоду №1, 02.03.2009 року, 13.05.2009 року та 17.09.2009 року було укладено Додаткові угоди №2, а також 17.09.2009 року було укладено Додаткову угоду №3 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 26.12.2008р. (а.с.19-21).

Пунктом 1. Додаткової угоди №2 від 13 травня 2009 року до Договору сторони погодили, що з 14 травня 2010 року за використання кредитних коштів, а саме строкової суми основного боргу, процентна ставка встановлюється в розмірі 12,50% річних (а.с.20).

Банк перед Відповідачем зобов`язання щодо надання грошових коштів виконав, але Відповідач умови зазначеного Договору в частині повернення грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків постійно порушував.

20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» перейменованого 31.05.2019 року протоколом загальних зборів на ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №0 від 26.12.2007 (а.с.41-55).

Таким чином, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» наділено правом грошової вимоги до Відповідача, а ПАТ «УкрСиббанк» втратив такі права.

На час укладення Договору факторингу Відповідач кредитні обов`язки не виконував, тому станом на 20.05.2012 року, загальна сума заборгованості Відповідача перед новим Кредитором - ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» становила: 116925,10 гривень із них: заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 11995,02 (у валюті кредитування); заборгованості за відсотками в розмірі 2638,91 (у валюті кредитування), що підтверджується долученим до матеріалів справи Витягом з Додатку № 1 до Договору факторингу № 05/12 від 20.04.2012 року. Валюта договору долари США (а.с.45).

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

На підставі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як визначено ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підставі ст. ст. 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики и позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк в порядку, що встановлені договором.

Як передбачено ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з Позичальника відповідно до розрахунку заборгованості, становить 23613,91 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.01.2020 рік становить 572701,08 грн. з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 11995,02 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.01.2020 рік становить 290911,62 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 2638,91 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.01.2020 рік становить 64000,69 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 8496,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.01.2020 рік становить 206050,94

грн.; залишок заборгованості по пеням і штрафам - 483,98 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.01.2020 рік становить 11737,82 грн.

Загальний розмір заборгованості по сплаті нарахованої пені за подвійною обліковою ставкою НБУ та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 123824,41 грн., з яких: нараховані 3% річних - 26 204,65 грн.; нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ - 97 619,76 грн.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

В силу вимог п.1 ч. 1 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебігу позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості захистити своє право в примусовому порядку через суд.

Під час слухання справи, відповідач просив застосувати строк позовної давності до вимог ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та відмовити йому у задоволенні позову, оскільки позов пред`явлено після закінчення строку позовної давності.

З матеріалів справи встановлено, що кінцевою датою повернення кредиту, згідно кредитного договору є 26 грудня 2014 року. Останній щомісячний платіж здійснено відповідачем 25.11.2009 року. Інформація про застосування іншого терміну повернення кредиту в матеріалах справи відсутня.

Правова позиція та аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 18 червня 2014 року у справі № 6-61цс14, за якою у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Доводи представника ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про правомірність нарахувань 3% річних та інфляційних витрат, а також те, що прострочення є триваючим правопорушенням, при цьому, право подати позов про стягнення інфляційних витрат в 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, суд до уваги не приймає, оскільки дане твердження не ґрунтується на нормах матеріального права та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні від 20 вересня 2011 року у справі "ВАТ "Нафтова компанія "ЮКОС" проти Росії" Європейський суд з прав людини зазначив: "Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов`язані з позовною давністю. Будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду".

Тобто, згідно практики Суду суб`єктивне матеріальне право безпосередньо пов`язане з позовною давністю; боржник має право після пропущення кредитором строку позовної давності бути звільненим від свого обов`язку перед кредитором (звільненим від переслідування та притягнення до суду).

Сплив позовної давності, який є підставою для відмови у позові відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України, означає, що вже жодна вимога не підлягає примусовому здійсненню за будь-якого розгляду суперечки, порушеної після цього моменту.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» звернулося із позовом до суду лише 04 лютого 2020 року (а.с.2), тобто після спливу позовної давності як щодо останнього щомісячного платежу (25.11.2009 року), так і навіть щодо визначеної договором кінцевої дати повернення кредиту (26.12.2014 року), тому суд приходить до висновку про сплив позовної давності.

При цьому, належних та допустимих доказів, які б свідчили про переривання строку позовної давності в розумінні статті 264 ЦК України, матеріали справи не містять.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Враховуючи, що закінчення строку позовної давності є підставою для відмови в задоволені позову та відповідач звернувся до суду із такою заявою, то суд дійшов висновку, що в задоволені позову ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст. 207, 252-255, 257, 258, 261, 264, 267, 526, 527, 530, 549, 551, 612, 616, 625, 626, 628, 629, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за Договором про надання споживчого кредиту - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20 травня 2021 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.