Номер провадження: 22-ц/813/4898/21
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Київської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання розпорядження незаконним та дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання розпорядження незаконним та дій неправомірними. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 18.06.1996 р. він знаходився на квартирному обліку як учасник бойових дій. У 2017 р. йому стало відомо, що розпорядженням відповідача у 2015 р. його було знято з черги, а підставою стало те, що з 2020 р. він не надав копії паспорту та ідентифікаційного коду. Вважає таке рішення незаконним та просить поновити його на квартирному обліку. Також, просив визнати неправомірною відмову відповідача в наданні протягом 1996-2010 р. років нової довідки про стан сім`ї.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 1 квітня 2015 року №124, в частині зняття з державного квартирного обліку при районній адміністрації - ОСОБА_1 .

Зобов`язано Київську районну адміністрацію Одеської міської ради поновити ОСОБА_1 на державному квартирному обліку при районній адміністрації з 1 квітня 2015 року, врахувавши попередній час перебування на квартирному обліку.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Київська районна адміністрація Одеської міської ради подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати за подання даної апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , посилаючись на її необґрунтованість, просить суд рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання, призначене на 20.05.2021 року о 13 год. 30 хв., з`явився позивач ОСОБА_1 та представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради - Клименко І.В.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач з 1996 року як учасник бойових дій перебував на державному квартирному обліку при Київській районній адміністрації Одеської міськради в загальній та пільговій чергах.

Згідно довідки ТОВ «Жилсервіс ЛТД» від 29.06.2017 р. (а.с.9) позивач проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (гуртожиток) з 14.08.2013 р. (Малиновський р-н).

Розпорядженням Київської районної адміністрації №124 від 1.04.2015 р. «Про зняття з квартирного обліку громадян Київського району, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання при районній адміністрації», позивача знято з державного квартирного обліку при районній адміністрації у зв`язку з тим, що він поліпшив житлові умови, постійно не проживає в Київському районі м.Одеси та тривалий час не оновлює документи квартирно-облікових справ (а.с.72).

Задовольнячи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов до висновку, що дії відповідача не відповідають нормам чинного законодавства, оскільки підстави з яких позивача знято з квартирного обліку не передбачені п.26 Правил обліку громадян, а тому позов в частині визнання незаконним розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 1 квітня 2015 року №124, в частині зняття з державного квартирного обліку при районній адміністрації - ОСОБА_1 та зобов`язання Київську районну адміністрацію Одеської міської ради поновити ОСОБА_1 на державному квартирному обліку при районній адміністрації з 1 квітня 2015 року, врахувавши попередній час перебування на квартирному обліку - підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання неправомірною відмови в доданні протягом 1996-2010 рр. нової довідки про склад сім`ї, суд першої інстанції виходив з їх недоведеністю.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із статтями 34 та 37 ЖК Української РСР потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Статтею 43 ЖК Української РСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

На день взяття позивача на квартирний облік в 1996 році діяло Положенням про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України (введене в дію наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 р. № 220 з наступними змінами, затвердженими наказом Міністерства оборони України від 03 лютого 1995 року № 20).

Обставини, за яких особа може бути знята з квартирного обліку передбачені у статті 40 Житлового кодексу Української РСР і у пунктах 26, 27 Правил.

У відповідності до вимог вищевказаних правових норм громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, пунктом 29 цих Правил та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Громадяни виключаються із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили вказане право.

Перелік підстав, зазначених у наведених правових нормах є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно пункту 28 Правил зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку).

При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи. Про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі із зазначенням підстав зняття з обліку (виключення із списку).

Пунктом 31 Правил обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов та надання їм житлових приміщень в Українській РСР (далі Правила) встановлено, що облікові справи громадян передаються у виконавчий комітет відповідної Ради народних депутатів із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку і в списках осіб, що користуються правом першочергового отримання житлових приміщень у випадках ліквідації обліку по місцю роботи, переїзду з одного району міста в інший.

Згідно ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання відповідача належить,зокрема, облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.

В поданій апеляційній скарзі, апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 з 18.06.1996 року, складом сім`ї одна особа перебував на державному квартирному обліку при Київській районній адміністрації в загальній і пільговій, з правом першочергового отримання житла, як «учасник бойових дій», чергах.

З травня 2002 року ОСОБА_1 не обновлювались його облікові дані, а саме за вказаний період не надавались довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію (додаток № 2 до Правил), довідки з місця роботи та ін.

З причини не надання копії сторінок паспорту громадянина України, що містять останнє фото, прізвище та ім`я, особи, відомості про дату видачі паспорта, копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера згідно з Державним реєстром фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів, ОСОБА_1 не було включено до Єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Київська районна адміністрація Одеської міської ради також зазначила, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не було надано необхідних відомостей для перереєстрації облікових даних, на засіданні громадської комісії по житловим питанням було прийнято рішення про зняття позивача з державного квартирного обліку при районній адміністрації.

Апелянт також зазначив, що ОСОБА_1 поліпшив свої житлові умови, постійно не проживає в Київському районі м. Одеси та тривалий час (більше 10 років) не оновлює документи квартирно-облікових справ.

На вищевказані посилання апелянта, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до п.25 Правил обліку громадян Виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, підприємства, установи, організації щороку в період з 1 жовтня по 31 грудня проводять перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані. Виявлені зміни вносяться в облікові справи громадян і книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. Зміни з питань, що належать до компетенції виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, адміністрації підприємства, установи, організації (органу громадської організації) і профспілкового комітету, провадяться після прийняття рішень цими органами. Про внесені зміни заінтересованим особам направляється письмове повідомлення.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд встановив, що відповідач жодним чином не повідомляв ОСОБА_1 про необхідність надання нових копій документів, необхідних для внесення змін в облікову справу громадян і книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень, тим самим порушив вимоги п.25 Правил обліку громадян.

Апеляційний суд також зазначає, що не проживання ОСОБА_1 в Київському районі м. Одеси не є підставою для зняття позивача з квартирного обліку, оскільки в частині 2 пункту 26 Правил обліку громадян зазначено, що підставою для зняття з обліку громадянина є переїзд до іншого населеного пункту, а не до іншого району міста.

З огляду на вищевказане, апеляційний суд погоджується з висновкому суду першої інстанції, що дії відповідача не відповідають нормам чинного законодавства, оскільки підстави з яких позивача знято з квартирного обліку не передбачені п.26 зазначених Правил,а тому позов в частині визнання незаконним розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 1 квітня 2015 року №124, в частині зняття з державного квартирного обліку при районній адміністрації - ОСОБА_1 та зобов`язання Київську районну адміністрацію Одеської міської ради поновити ОСОБА_1 на державному квартирному обліку при районній адміністрації з 1 квітня 2015 року, врахувавши попередній час перебування на квартирному обліку - підлягає задоволенню.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи нічим не обґрунтовані, висновків суду не спростовують, в зв`язку з чим рішення суду у відповідності до ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської районної адміністрації Одеської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання розпорядження незаконним та дій неправомірними залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31.05.2021 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С.Комлева

С.М.Сегеда