Справа № 296/6732/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Туровської К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, за участі заінтересованої особи Територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира 07.08.2020 звернувся ОСОБА_1 із вказаною заявою, в якій просить встановити факт того, що він і ОСОБА_2 проживали однією сім`єю з 2014 року і по день смерті останньої, до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник зазначив, що 11.10.1989 його батько, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб. Починаючи з 2014 року ОСОБА_1 проживав разом із своїм батьком та його дружиною, як батьки із сином. Вони жили у приязних сімейних відносинах, вели спільне господарство, разом святкували сімейні свята та їздили на відпочинок, також, мали спільний сімейний бюджет і ремонтували спільне житло. ОСОБА_2 називала ОСОБА_1 своїм сином, а він вважав її своєю мамою.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 помер, а ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За останні три роки життя їх стан здоров`я погіршився, вони потребували стороннього догляду і ОСОБА_1 піклувався ними, дбав про відвідування лікарів, проходження необхідних медичних оглядів, купував ліки. За спільний сімейний бюджет забезпечував родину харчуванням та сплачував комунальні послуги, після смерті ОСОБА_2 взяв на себе витрати з поховання.

ОСОБА_1 зазначає, що встановлення факту проживання однією сім`єю має для нього значення, оскільки бажає прийняти спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 11.08.2020 відкрито провадження в справі за заявою ОСОБА_1 та призначено судове засідання (а.с.22).

Від заінтересованої особи 23.10.2020 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради (а.с.26-27).

У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав повністю і подальшому 31.03.2021 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.61).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази як окремо, так і в їх сукупності, дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 11 жовтня 1989 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб (а.с.11).

Починаючи з 2014 року син ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживав разом із своїм батьком та його дружиною за адресою: АДРЕСА_1 . Вони жили як батьки із сином у приязних сімейних відносинах, вели спільне господарство, разом святкували сімейні свята та їздили на відпочинок, також, мали спільний сімейний бюджет і ремонтували спільне житло. ОСОБА_2 називала ОСОБА_1 своїм сином, а він вважав її своєю матір`ю, що підтвердилось в судовому засіданні показами свідків.

Як вбачається із копій свідоцтв про смерть, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 помер, а ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14, 16).

За останні три роки життя їх стан здоров`я погіршився, вони потребували стороннього догляду, лікування і ОСОБА_1 піклувався ними, а потім взяв на себе витрати з поховання, що також підтвердилось показами свідків, товарним чеком.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, на майно, в тому числі на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , на яку право приватної спільної часткової власності підтверджується копіями Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 28 листопада 2012 року і витягу про державну реєстрацію прав №36794034 від 18.12.2012 (а.с.12, 13).

Спадкодавець за життя заповіту не склала, інших спадкоємців крім заявника немає (копія спадкової справи №155/2020, а.с.34-51), у зв`язку з чим і з метою оформлення прав на спадкове майно, виникла необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п.7 зазначеної Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

За позицією ВСУ викладеною п.21 Постанови Пленуму "Про судову практику у справах про спадкування" за N 7 від 30.05.2008, визначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

При застосуванні наведених приписів чинного законодавства слід враховувати, що у повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли особи проживають разом, ведуть спільне господарство, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї.

Частиною 2, 4 ст.3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що заявник та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом і наведене свідчить, що між ними склалися відносини, які притаманні сім`ї. За таких обставин, суд вважає доведеним факт проживання їх однією сім`єю на час відкриття спадщини.

Досліджуючи питання юридичною значущості встановлення вказаного факту та мету його встановлення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю заявника та ОСОБА_2 на час відкриття спадщини має юридичне значення.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.12, 13, 76-80, 89, 293-294, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) однією сім`єю з 2014 року до часу відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський