Справа № 487/2014/20
Провадження № 2/487/265/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участі секретаря Полінкевич К.Г., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

В С Т А Н О В И В:

07.04.20 ОСОБА_1 звернулася із позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 20000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вони з відповідачем з 24.07.2009 року по 01.10.2019 року перебували у шлюбі, який рішенням Заводського районного суду від 03.08.2019 року розірвано. У період перебування у шлюбі у них народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю. Сторони по справі проживають окремо, не ведуть спільне господарство, не проживають однією сім`єю. Сплата аліментів буде вирішуватись у судовому порядку, оскільки відповідач не має наміру сплачувати аліменти в добровільному порядку, веде себе при видачі коштів зухвало і позивач постійно вимушена випрошувати грошові кошти, втрачати час та нерви на такі прохання. Позивачеві доволі тяжко проживати на грошові кошти. які позивач отримає в якості заробітної плати, позивач не може з одного боку звести кінці з кінцями в матеріальному сенсі, не може дозволити заробити будь-які кошти додатково, щоб надати дитині повноцінне харчування та розвиток, оскільки дитина мала, і позивач повинен бути поряд завжди та не залишати дитину без догляду Відповідач є фізичною особою- підприємцем. За час перебування у сумісному шлюбі відповідач в якості заробітної плати приносив 100000 грн., а також після розірвання шлюбу сплачував по 10000 грн. щомісячно на утримання дитини, але ці гроші позивач кожного місяця випрошує у відповідача по декілька разів. Враховуючи, що її доходу замало для того щоб ростити дитину, надавати дитині належне повноцінне харчування, при необхідності медичну допомогу лікувати її, оздоровлювати одягати, сприяти будь-якому повноцінному розвитку, позивач змушена звернутися до суду із заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання сумісної малолітньої дитини, то вважає, що обидва батьки мають нести відповідальність за дитину. Посилаючись на викладене позивач просила позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі 20000 грн.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні.

Відповідач та його представник в судовому засідання позовні вимоги визнали частково у сумі 3000 грн.

Також представник відповідача адвокат Труба К.Б. надала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що проти позову заперечує частково. Відповідач ОСОБА_5 завжди утримував дитину матеріально, займався її вихованням та приймав активну участь у її житті. Після розпаду сім`ї та розірвання шлюбу в травні 2019 року ОСОБА_5 за домовленістю з позивачем став виплачувати їй аліменти на утримання дитини в сумі 10000 грн. щомісяця, крім того відповідач додатково купляв донці речі, взуття, канцелярське приладдя, інші необхідні речі, робив коштовні подарунки на свята. В зв`язку з оголошенням карантину в Україні та скороченням об`ємів роботи, а як наслідок прибутку, який став практично рівний нулю, відповідач ОСОБА_5 став виплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. щомісяця і виплачує їх вчасно. Позивач ніде не працює, не має доходу взагалі не бажає працювати. Крім того за дитиною може доглядати відповідач, але позивач позбавила його такої можливості після зменшення розміру аліментів в березні 2020 року. Відповідач дійсно є фізичною особою-підприємцем, його дохід не має постійної величини, він залежить від декількох факторів, наявності об`ємів роботи, клієнтів та інших факторів. А нараз і його діяльність не приносить прибутку через карантин. Твердження позивача про те, що відповідач під час шлюбу приносив кожного місяця 100000 грн. не відповідають дійсності та нічим не підтверджуються. Також зазначила, що у позові позивач наголошує на тому, що обидва батьки мають нести відповідальність за дитину та сумісно її утримувати, що її доходу замало для того, щоб ростити дитину та її утримувати. В той же час жодного документу про наявність у неї роботи та розміру заробітку позивач не надала. тому ці її твердження неправдиві. Також позивач не обґрунтовує чому саме 20000 грн. просить стягнути з відповідача. У відповідача наявні непрацездатні батьки, яким він також надає матеріальну допомогу, оскільки вони не можуть прожити на свою мінімальну пенсію.

Вислухавши пояснення учасників процесу, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадку.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Судом встановлено, що 24.07.2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено шлюбі, який рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2019 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають дитину дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні.

Також судом встановлено, що з травня 2019 року по лютий 2020 року відповідач сплачував аліменти у розмірі 10000 грн., а з березня по листопад 2020 року 3000 грн.

Відповідач є фізичною-особою підприємцем, є платником єдиного податку 5% від доходу.

Також судом встановлено що батьки відповідача є пенсіонерами.

Також встановлено, що згідно договору оренди квартири від 01.05.2019 року позивач орендувала двокімнатну квартиру зі сплатою орендної плати 5500 грн.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи до пологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 51 Конституції України визначено обов`язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Відповідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993 р., утримання аліментів здійснюється з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю, допомоги по тимчасовій непрацездатності, одержуваної пенсії, тощо.

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Статтею 182 Сімейного кодексу України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, має регулярний дохід, а також те, що обов`язок батьків утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а тому виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дитини та можливості відповідача, суд присуджує аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 4000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, в зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Згідно ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі п.3 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Отже, в зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору та задоволенням позовних вимог у повному обсязі, судовий збір в сумі 840,80 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 79, 180-183, Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 278-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 (чотири тисячі) грн. щомісяця, починаючи з 07.04.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського Апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Гаврасієнко В.О.