Єдиний унікальний номер 236/519/21
Номер провадження 22-ц/804/1455/21
Головуючий у 1 інстанції Шаньшина М.В. Єдиний унікальний номер 236/519/21
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/1455/21
О К Р Е М А Д У М К А
судді Донецького апеляційного суду Папоян В.В.
02 червня 2021 року м.Бахмут Донецької області
Постановою Донецького апеляційного суду від 02 червня 2021 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задоволено частково.
Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 березня 2021 року змінено.

Позовні вимоги ОСОБА_1 . до АТ «Українська залізниця» задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті заробітної плати у сумі 19867,30 грн (у тому числі заборгованість за березень 2017 року 3005,59 грн, за квітень 2017 року - 3349,62 грн, за травень 2017 року 1516,81 грн, за липень 2017 року 11995,28 грн) та компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у сумі 3282,89 грн. Зобов`язано АТ «Українська залізниця» при виплаті ОСОБА_1 доходів утримати з цих сум податки та інші обов`язкові платежі.

В іншій частині позовних вимог відмовлено та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.3 ст.381 ЦПК України мною підписана постанова від 03 червня 2021 року, проте я в порядку ч.3 ст.35 ЦПК України викладаю свою окрему думку.

У лютому 2021 року позивач звернувся з позовом до АТ «Українська залізниця» (попередня назва - ПАТ «Українська залізниця») про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування вимог зазначив, що він перебував в трудових відносинах з відповідачем до липня 2017 року, звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. При звільненні відповідач не здійснив повний розрахунок. Просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за березень-липень 2017 року у розмірі 21951,41 грн, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та зборів, а також компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 6135,81 грн.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 березня 2021 року позовні вимоги було задоволено у повному обсязі. Стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 21 951,41 грн, у тому числі за березень 2017 року в сумі 5089,70 грн, за квітень 2017 року 3349,62 грн, за травень 2017 року - 1516,81 грн, за липень 2017 року - 11995,28 грн; та компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 6135,82 грн, із зобов`язанням утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовну заяву у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було підтверджено наявність та розмір заборгованості із заробітної плати та відповідачем не спростовано наявність заборгованості перед працівником за березень-липень 2017 року.

Задовольняючи апеляційну скаргу частково та змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції не врахував факт виплати позивачу заробітної плати за першу половину березня 2017 року. Водночас зазначив, що позивачем було підтверджено наявність та розмір заборгованості із заробітної плати та відповідачем не спростовано наявність заборгованості перед працівником за другу половину березня - липень 2017 року.

Однак не можу погодитися з таким висновком суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що згідно копії трудової книжки позивач працював на різних посадах у відділеннях ДП «Донецька залізниця», зокрема у Іловайській дистанції сигналізації та зв`язку. Наказом №303 від 15.04.2016 року Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку реорганізована шляхом злиття у ВП «Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Наказом начальника СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» від 17.03.2017 року № 236/ДНД було встановлено початок простою у всіх виробничих підрозділах дирекції з 20.03.2017 року. Пунктами 2 - 4 цього наказу визначено, що на час простою встановити щоденний режим роботи згідно діючих Правил внутрішнього трудового розпорядку та зобов`язати всіх працівників дирекції, які заходяться у простої, з`являтися на свої робочі місця, та розписуватися на початку та наприкінці робочого дня в «Журналі обліку приходу - уходу працівників, які знаходяться на простої». Призначено відповідальними за облік працівників, які знаходяться на простої. За пунктом 6 наказу на весь період простою працівникам в табелі обліку використання робочого часу проставляти літерний код «П». Згідно з пунктом 8 наказу оплату за час простою не з вини працівника провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи.

Згідно з наказом (розпорядженням) СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про припинення трудового договору № 6823ДН/ОС від 10.07.2017 ОСОБА_1 (табельний номер НОМЕР_1 ) з 17.07.2017 року звільнений з електромеханіка дільниці ІІ групи ВП «Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку» за п.1ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату, про що також зроблений запис у його трудовій книжці. Згідно із наказом про припинення трудового договору при звільненні позивачу сплачується компенсація за 23 дні відпустки та одноразова грошова допомога у розмірі одного середньомісячного заробітку. Даний наказ підписаний в.о. начальника СП «Донецька дирекція залізничних перевезень».

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Та відповідно до ч.3, 4 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Поняття доказів розкрито у частині першій статті 76 ЦПК України. Так, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За положеннями ч. 4 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє в реалізації ними прав, передбачених кодексом. У відповідності до вимог процесуального права, сторонам роз`яснено обов`язок надати докази на підтвердження зазначених ними обставин.

Вважаю, що, позивачем по справі не підтверджено факт невиплати заробітної плати за березень-липень 2017 року виходячи з наступного.

Позивачем по справі не надано документів, що підтверджують виконання ним службових обов`язків, розрахунково-платіжних відомостей та інших документів з обліку праці та зарплати за спірний період а також даних щодо тарифної ставки, виходячи з якої повинна обраховуватись заробітна плата. Приведений позивачем розрахунок також не знайшов свого підтвердження належними доказами та суперечить інформації, яка наявна в матеріалах справи.

На підтвердження того, що у позивача виникло право на отримання винагороди за виконану ним роботу та того, що у березні-липні 2017 року йому нараховувалася заробітна плата чи оплата за час простою, і він має за цей період заборгованість, нею надано копії розрахункових листів за період з березня 2017 року по липень 2017 року, проте вони не підписані та не засвідчені печаткою та не містять дати складання, а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами на підтвердження виконання позивачем службових обов`язків та наявності у відповідача заборгованості перед позивачем. Крім того, на підтвердження факту виконання роботи або перебування у простою у спірний період сторонами не надані оформлені у відповідності до вимог законодавства табелі обліку робочого часу та журнали обліку приходу - уходу працівників, які знаходяться на простої.

У матеріалах справи наявні Індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5, де міститься інформація про нарахування за березень 2017 року позивачу заробітної плати у сумі 5089,70 грн., убачається, що за нарахування було здійснено за 31 день, тобто за повний місяць. За квітень-липень нарахувань не було.

Відповідно до частин 2, 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Частиною 2 ст. 24 вказаного Закону визначено, що банки приймають від платників єдиного внеску, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, платіжні доручення та інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання платником розрахункових документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум єдиного внеску або документів, що підтверджують фактичну сплату таких сум у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

В Індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5 вбачається, що страхові внески за березень 2017 року сплачені. Тобто відсутні підстави вважати, що нараховані працівнику грошові кошти за оплату праці у березні 2017 року не виплачені. Сама по собі інформація про розмір нарахованої заробітної плати не є належним підтвердженням того, що заробітна плата за березень 2017 року не виплачена.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка про доходи №158/3 від 18.03.2021 року, згідно якої позивачу за березень 2017 року нараховано 2084,11 грн заробітної плати, до видачі 1657,25 грн, за квітень-липень нарахувань не було. Згідно відомості на виплату грошей за березень 2017 року 11.07.2017 року позивачем отримано 1657,25 грн заробітної плати, що підтверджується його особистим підписом.

При цьому, сам по собі факт звільнення позивача з ПАТ «Укрзалізниця» не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Таким чином, з урахуванням наведених норм та оцінивши докази в сукупності, на мою думку, слід дійти висновку, що позивачем не доведено належних доказів невиплати нарахованої йому заробітної плати чи оплати за березень-липень 2017 року.

За таких обставин вважаю, що наявні правові підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача у повному обсязі та відмови позивачу у стягненні заробітної плати за березень-липень 2017 року і компенсації за втрату частини заробітної плати за цей же період, в зв`язку з порушенням термінів її виплати, яка є похідною вимогою.

Суддя Донецького

апеляційного суду В.В. Папоян