Справа № 309/1545/21
Провадження № 2/309/394/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Сідей Я.Я.

з участю секретаря судового засідання: Дюрдь А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Хуст цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1

до

Хустської міської ради

про визнання права власності на складські приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона є належним користувачем вбудованих складських приміщеннях першого поверху 1-А , а саме: №8 (31,5 кв.м), №9 (38,2 кв.м), №10 (20,2 кв.м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 04 червня 2007 року між позивачем та ВАТ «Хустська взуттєва фабрика» в особі директора Волощук М.І., укладено договір оренди №2, з правом викупу. 14.06.2007 року орендодавцем позивачу надано дозвіл на реконструкцію орендованого майна (складських приміщень). 20 грудня 2007 року орендоване майно позивач викупила на підставі договору купівлі-продажу №12, згідно якого продавець передав у власність покупцю наступні приміщення: №8 (31,5 кв.м), №9 (38,2 кв.м), №10 (20,2 кв.м), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір сторони нотаріально не посвідчили. Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.06.2015р., ВАТ «Хустська взуттєва фабрика» ліквідовано, тому можливість нотаріально завірити та підтвердити факт набуття права власності у позивача відсутня. У зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріусом, реєстратор відмовляється внести відомості в реєстр речових прав. Просить суд визнати за нею право власності на складські приміщення першого поверху 1-А, а саме: №8 (31,5 кв.м), №9 (38,2 кв.м), №10 (20,2 кв.м), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 89,9 м.кв.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася. В позовній заяві просить провести розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача Хустської міської ради в судове засідання не з`явився. Представником за довіреністю Кадар А.Ф. подано відзив на позовну заяву, згідно якого сторона відповідача позов не визнає посилаючись на те, що позивачем не додано до позовної заяви рішення про відмову в державній реєстрації прав чи його копії, яке б підтверджувало ту обставину, що реєстратор відмовляється внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того зазначає, що у преамбулі договору купівлі-продажу від 20.12.2007 року за №12 вказано, що покупець в особі ОСОБА_1 , діє на підставі договору оренди від 04.06.2007 р. №2. Відповідно до цього Договору ВАТ «Хустська взуттєва фабрика» передає, а ОСОБА_1 приймає в строкове платне користування майно, а саме: вбудовані складські приміщення №8 (31,5 кв.м), №9 (38,2), №10 (20,2 кв.м.), загальною площею 89,9 кв.м., розміщене на першому поверсі будівлі 1 - А за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто вказане майно, яке зазначено як предмет договору оренди є ідентичним майну, яке зазначено предметом договору купівлі-продажу від 20 грудня 2007р. №12. Окрім цього, пунктом 12 цього Договору передбачено, що розрахунок орендної плати, акт приймання-передачі орендованого майна, рішення правління є додатками до цього Договору та його невід`ємною і складовою частиною. При цьому зазначає, що копії додатків до вищевказаного Договору, в тому числі і копія акту приймання-передачі орендованого майна у матеріалах справи відсутні, що викликає сумнів у тому, що майно, яке було предметом Договору оренди від 04.06.2007р. №2, взагалі було передано Орендарю (Позивачу). Також посилається на те, що Договір оренди від 04.06.2007р. №2 в силу статей 793 та 794 Цивільного кодексу України, в редакції, яка була чинною на час укладення вказаного Договору, підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, тому у ОСОБА_1 як у сторони за договором не виникло жодних прав та обов`язків по відношенню до нерухомого майна - складських приміщень, в тому числі і першочергового права на викуп об`єкта оренди. Вважає, що відсутні підстави для визнання права власності на спірне нерухоме майно. Розгляд справи просить провести за відсутності представника Хустської міської ради за наявними матеріалами у справі.

Позивач ОСОБА_1 22.06.2021 р. надала відповідь на відзив, в якому заперечує наведені представником Хустської міської ради обставини, виходячи з наступного. Твердження представника відповідача щодо сумнівів, що майно, яке було предметом договору оренди, взагалі було передано орендарю, вважає безпідставним, так як акт приймання-передачі орендованого майна, складений та підписаний комісією від орендодавця ВАТ «Хустська взуттєва фабрика» та орендарем ОСОБА_1 . Згідно п.12 Договору оренди акт приймання-передачі орендованого майна є невід`ємною і складовою частиною договору. Крім того, договір оренди не є оспорюваним. У відповідача, в даному випадку, відсутнє право надавати правову оцінку договору оренди. У 2007 році, а саме на час укладення договору купівлі-продажу, сторони не посвідчили вказаний договір нотаріально, так як підприємство ВАТ «Хустська взуттєва фабрика» починало підготовку до процедури ліквідації, а тому ухилилося від нотаріального посвідчення, так як це могло свідчити про діяльність підприємства. Ухвалою Господарського Суду Закарпатської області від 16.03.2011 р. було порушено провадження у справі про банкрутство. Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.06.2015р., ВАТ «Хустська взуттєва фабрика» ліквідовано. Ухвалою затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, що підтверджує той факт, на балансі підприємства на час ліквідації вказаного майна не було. Дане майно відчужено згідно Договору купівлі-продажу від 20.12.2007 року. Договір купівлі-продажу є чинний та неоспорюваний, а тому, право власності на нерухоме майно, що є предметом договору, набуте на законних підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні судом встановлено, що позивач є належним користувачем складського приміщення першого поверху 1-А, а саме: № 8 (31,5 кв.м), № 9 (38,2 кв.м), № 10 (20,2 кв.м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

04 червня 2007 року, між позивачем ОСОБА_1 та ВАТ «Хустська взуттєва фабрика» в особі директора Волощук М.І., укладено договір оренди №2, з правом викупу /а.с.11-12/.

14 червня 2007 року Головою правління ВАТ «Хустська взуттєва фабрика» Волощук М. позивачу надано дозвіл на реконструкцію орендованого майна (складських приміщень) /а.с.14/.

20 грудня 2007 року між позивачем ОСОБА_1 /покупець/ та ВАТ «Хустська взуттєва фабрика» в особі директора Волощук М.І./продавець/ укладено договір купівлі-продажу №12, згідно якого продавець передав у власність покупцю наступні приміщення: №8 (31,5 кв.м), №9 (38,2 кв.м), №10 (20,2 кв.м), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.15-17/.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.06.2015 року ВАТ «Хустська взуттєва фабрика» ліквідовано.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Нормою ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У ст. 392 ЦК України зазначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що ОСОБА_1 є належним користувачем вбудованих складських приміщень першого поверху 1-А , а саме: №8 (31,5 кв.м), №9 (38,2 кв.м), №10 (20,2 кв.м), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , суд приходить до переконання, що визнати право власності позивача на вказані складські приміщення.

Керуючись вимогами ст.ст. 247, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, с у д

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на складські приміщення першого поверху 1-А, а саме: № 8 (31,5 кв.м), № 9 (38,2 кв.м), № 10 (20,2 кв.м), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 89,9 кв.м.

Рішення може бути оскаржене через Хустський районний суд до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя Хустського

районного суду: Сідей Я.Я.