Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2889/17
Провадження № 6/553/47/2021
У Х В А Л А

Іменем України

14.06.2021м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючої судді Крючко Н.І.

при секретарі - Іжик А.В.,

за участі представника заявника ОСОБА_1 адвоката Хлистун І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , про розстрочку виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року заявник ОСОБА_1 , в особі предстаника ОСОБА_2 , звернувся до суду з заявою про розстрочку виконання рішення суду, в якій прохав розстрочити виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави у справі № 553/2889/17 від 11.04.2018 року для ОСОБА_1 та стягувати заборгованість у твердій грошові сумі, в розмірі 2000 грн. щомісячно, періодом з дня постановлення відповідної ухвали судом до повного погашення заборгованості.

В судове засідання з`явився, представник заявника ОСОБА_1 адвокат Хлистун І.М., яка підтримала заяву та наполягала на її задоволенні.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Заінтересовані особи: стягувач ОСОБА_3 , представник стягувача ОСОБА_3 адвокат Гальченко Н.Г. в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про день та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги положення ст. 435 ЦПК України, якою визначено, що неявка зацікавленої особи стягувача не перешкоджає розгляду заяви, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви у відсутність заявника та зацікавлених осіб у справі.

Суд, вислухавши думку представника заявника ОСОБА_1 адвоката Хлистун І.М., дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що дана заява про розстрочку виконання рішення суду є такою, що не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 , 1982 року народження, ІПН НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., з моменту подачі позову до суду з 06 листопада 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Положенням ч.1, ч.2 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкову для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб а громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, за умови набрання рішення законної сили воно є обов`язковим для виконання на всій території України, а державна виконавча служба або приватні виконавці, як органи примусового виконання, зобов`язані прийняти всіх необхідних заходів для його виконання.

Статтею 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Зазначена процесуальна норма кореспондує з приписами ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження» та пов`язує можливість відстрочення виконання рішення у «виняткових випадках» за умови доведення заявником існування конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять це неможливим у певний строк. Вказаний інститут призначений для захисту інтересів боржника.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року №14 передбачено, що суд у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміни способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду ( хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). При цьому Верховний Суд України не дає чітких роз`яснень щодо цих підстав, підкреслюючи роль судового розсуду в оцінці цих обставин.

З аналізу обставин, наведених заявником ОСОБА_1 в своїй заяві, як підстави для звернення суду з заявою про розстрочку виконання рішення суду, вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_5 народився син ОСОБА_6 , на підтвердження чого надано копію свідоцтва про народження дитини, серія НОМЕР_2 , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції (а.с.10).

Дана обставина у вигляді наявності на утриманні заявника - боржника дитини від іншого шлюбу на думку представника заявника є безумовною підставою для розстрочки виконання рішення суду.

Вказані твердження сторони заявника суд визнає неспроможними та такими, що по своїй природі не породжують обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та в свою чергу порушують права та інтереси іншої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь якої за рішенням суду стягуються аліменти з наступних підстав.

Так, з огляду на положення ст. 435 ЦПК України, яка визначає підстави для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. При цьому, характер даних обставин повинен бути виняткових та їх перелік є виключним і тлумаченню сторонами не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що 11 квітня 2018 року Ленінським районним судом м. Полтави було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошові сумі у розмірі 2000 грн. 16 травня 2018 року державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження № 56403372.

Вказані вище обставина у вигляді наявності на утриманні заявника ОСОБА_1 на утримання дитини від іншого шлюбу не є винятковою, непереборною підставою у відповідності до критеріїв їх визначеності , згідно ст. 435 ЦПК України, які унеможливлюють виконання ОСОБА_1 рішення суду від 11 квітня 2018 року зі сплати аліментів у розмірі 2000 грн., щомісяця та сплати заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 49 799, 99 грн..

Відповідно до розрахунку заборгованості і сплати аліментів, наданого старшим державним виконавцем Канюка Ю.М. сума заборгованості становить 49799,99 грн., станом на 01.03.2021 року ( а.с.3).

Таким чином, на підставі вказаного рішення суду з заявника стягуються періодичні платежі в сумі 2000 грн., щомісячно.

З огляду на викладене, розмір заборгованості по аліментам в сумі 49 799,99 грн., станом на 01.03.2021 року, розрахований саме старшим державним виконавцем в рамках примусового виконання рішення суду про стягнення з заявника аліментів, тобто перідичних платежів, а не суми заборгованості по аліментам, як твердої грошової суми.

Даний розрахунок заборгованості може бути оскаржений сторонами виконавчого провадження в порядку передбаченому законом, а відтак твердження представника заявника про те, що дана сума є визнаною боржником у виконавчому провадженні, а тому підлягає відстроченню, є хибними і такими, що не грунтуються на вимогах закону та матеріалах даної справи.

Разом з цим матеріали даної заяви не містять належних і переконливих доказів щодо визнання вказаного розміру заборгованості по аліментам саме стягувачем - ОСОБА_3 , що також вказує про безпідставність тверджень предстанвика заявника з приводу можливості розстрочення суми заборгованості по аліментам, що виникла в рамках примусового виконання з приводу стягнення заявника аме періодичних платежів, а не твердої грошової суми.

Крім того, представником заявника в обгрунтування даної заяви суду вказано, що державним виконавцем саме в рамках примусового виконання даного рішення було накладено на заявника ряд обтяжень, а тому рострочення даного рішення і буде підставою для скасуання таких обтяжень.

Дані твердження представника заявника суд сприймає критично, а також вважає, що у такий спосіб заявник, як боржник у виконавчому провадженні, намагається уникнути примусового виконання вказаного рішення та відповідальності за його невиконання, встановленої законом.

При цьому, представник заявника вказувала про законність вказаних обтяжень, накладених державним виконавцем, що вкотре підтверджує вище викладені висновки суду.

Саму по собі обставину встановлення карантину на території України, в зв`язку з захворюванням на COVID-19, спричиненої коронавірусом " SARS-CoV-2", суд не може розцінювати як належну, самостійну та достатню обставину, котра б істотно ускладнювала виконання рішення суду або робила його неможливим, без надання відповідних доказів щодо погіршення матеріального стану заявника.

Відсутність у ОСОБА_1 протягом тривалого часу роботи та постійного заробітку, як обставину щодо можливості розстрочити виконання вказаного рішення, суд також визнає безпідставного, оскільки вона не підтверджена будь-якими доказами та в свою чергу не може розцінюватися судом істотною, в розумінні положень ст. 435 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд приходить до переконливого висновку, що матеріали справи за заявою про відстрочення виконання рішення суду не містять доказів, які б вказували на обставини, що істото ускладнюють виконанні рішення суду або роблять його неможливим, або такі, які б вказували на скрутне матеріальне становище заявника.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що наведені стороною заявника підстави для відстрочення виконання рішення суду є по своїй природі підставою для звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів та при цьому, заявлений заявником порядок відстрочення сплати суми періодичних платежів у вигляді 2000 грн., а саме розміру заборгованості, що по суті є невірно обраною процесуальною формою звернення до суду з даним видом заяви.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 435 ЦПК України, суд-

УХВАЛИ В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , а особі представника - ОСОБА_2 , про розстрочку виконання рішення суду відмовити за безпідставністю та недоведеністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко