СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/116/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря Кушнірчук А.Р.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії та рішення старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козар О.П,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва зі скаргою на дії та рішення старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козар О.П. у якій просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Святошинського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козар О.П. щодо порядку здійснення розрахунку заборгованості із сплати аліментів та складання довідки розрахунку заборгованості по аліментах боржника ОСОБА_2 від 21.04.2021 року у виконавчому провадженні № 63202366. Скасувати довідку розрахунку заборгованості по аліментам, складену 21.04.2021 року старшим державним виконавцем Святошинського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козар О.П. у виконавчому провадженні № 63202366 та зобов`язати старшого державного виконавця Святошинського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козар О.П. зробити перерахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 63202366 за період: 1) з грудня 2019 року по березень 2020 року, з урахуванням платіжного доручення про сплату аліментів за даний період; 2) з квітня 2020 року по квітень 2021 року, з урахуванням фактичного заробітку (доходу) отриманого боржником за даний період.

Свою скаргу мотивує тим, що старшим державним виконавцем Святошинського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві Козар О.П. здійснюється виконавче провадження № 63202366 від 06 жовтня 2020 року по примусовому виконанню рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року, ухваленого у цивільній справі № 759/24287/19, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду - 27 грудня 2019 року та до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років.

23 квітня 2021 року ОСОБА_2 поштовим відправленням отримав довідку розрахунку заборгованості по аліментах від 21.04.2021 року за період з грудня 2019 року по квітень 2021 року, виконану старшим державним виконавцем Святошинського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві Козар О.П, за якою станом на 21.04.2021 року заборгованість Боржника по аліментах становить 58789,04 грн.

З даним розрахунком боржник повністю не згоден, вважає дії державного виконавця Козар О.П. незаконними, оскільки державним виконавцем не було враховано документально підтверджені дані про розмір перерахованих боржником сум в якості аліментів за період з грудня 2019 року по березень 2020 року включно у розмірі 3358,95 грн та визначення державним виконавцем розміру заборгованості із сплати аліментів у відповідності до ст. 195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати по м. Києву за період з квітня 2020 року по квітень 2021 року, не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки на момент виникнення заборгованості платник аліментів - ОСОБА_2 працював та працює в ТОВ «ОФІС-КИТ» на посаді дизайнера графічних робіт, що підтверджується довідкою Товариства від 11.02.2021 року № ОК-00000001.

Відповідно до довідки ТОВ «ОФІС-КИТ» від 11.02.2021 року № ОК-0000000, у період з грудня 2019 року по січень 2021 року включно боржник отримав дохід у розмірі 13435,83 грн. за вирахуванням обов`язкових зборів та платежів.

Виходячи саме з розміру отриманого фактичного заробітку (13435,83 грн) боржнику було визначено розмір належних до сплати аліментів у розмірі 3358,95 грн, які останнім і були сплачені.

Оскільки боржник ОСОБА_2 не є фізичною особою - підприємцем, не одержує заробіток у іншій державі, а є працевлаштованою у відповідності до чинного законодавства України особою, яка отримує дохід, а відтак, при визначенні йому заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2020 року у справі № 759/24287/19, державний виконавець повинен був виходити з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержав за час, протягом якого не проводилось стягнення аліментів, а не із середньої заробітної плати для даної місцевості, у зв`язку з чим просить скаргу задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги скарги підтримала, з підстав, викладених у скарзі.

Старший державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козар О.П в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, державного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд установив, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2020 року стягуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду - 27 грудня 2019 року та до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років (а.с. 6-7).

На виконання вказаного рішення Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист, на підставі якого старшим державним виконавцем Святошинського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві Козар О.П. здійснюється виконавче провадження № 63202366 від 06 жовтня 2020 року.

З матеріалів скарги вбачається, що 06.02.2021 року старшим державним виконавцем Святошинського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві Козар О.П. було здійснено розрахунок заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 63202366 від 06 жовтня 2020 року.

01.03.2021 року представник боржника ОСОБА_1 звернувся до старшого державного виконавця Святошинського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві Козар О.П. з заявою про здійснення перерахунку заборгованості у виконавчому провадженні № 63202366 від 06 жовтня 2020 року з урахуванням проведених виплат та у розмірі передбаченому законодавством.

З наданої заявником суду копії розрахунку заборгованості вбачається, що старший державний виконавець Святошинського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві Козар О.П. 21 квітня 2021 року здійснив розрахунок заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 63202366, відповідно до якого розмір заборгованості ОСОБА_2 по аліментах з виконання виконавчого листа № 759/24287/10, виданого 16.09.2020 року Святошинським районним судом м. Києва за період з грудня 2019 року по квітень 2021 року у розмірі 58 789,04 грн (а.с. 10).

Так, державний виконавець Святошинського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві Козар О.П. під час виготовлення оспорюваного розрахунку заборгованості, враховує, що у період з грудня 2019 року по квітень 2021 року включно ОСОБА_2 не працював, а тому розмір заборгованості зі сплати аліментів визначався виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, як це передбачено п. 3 статті 195 Сімейного кодексу України.

Тобто, з наданої заявником суду копії розрахунку заборгованості від 21 квітня 2021 за виконавчим листом Святошинського районного суду м. Києва № 759/24287/10 від 16.09.2020 року (який є предметом оскарження у справі, що розглядається) встановлено, що розмір заборгованості ОСОБА_2 станом на квітень 2021 року становить 58 789,04 грн.

Однак суд вважає такі дії державного виконавця неправомірними, оскільки державному виконавцю Святошинського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві Козар О.П. про офіційне місце роботи ОСОБА_2 в ТОВ «ОФІС-КИТ» з 17.04.2019 року, інформації про його звільнення або переведення на іншу роботу у державного виконавця відсутня. Державний виконавець не врахував, що відповідач продовжує працювати в ТОВ «ОФІС-КИТ», не здійснив жодних дій щодо направлення запиту для уточнення достовірності інформації, чим порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Ця обставина підтверджується наданими суду копії довідки ТОВ «ОФІС-КИТ» від 11.02.2021 року № ОК-00000001 вбачається, що ОСОБА_2 працює в ТОВ «ОФІС-КИТ» з 17.04.2019 року по теперішній час, та отримав дохід за період з 01.12.2019 року по 31.01.2021 року у сумі 16 690,48 грн, утримання в розмірі 3 254,65 грн (а.с. 11) та копії довідки ТОВ «ОФІС-КИТ» від 26.04.2021 року № ОК-00000007 вбачається, що ОСОБА_2 працює в ТОВ «ОФІС-КИТ» з 17.04.2019 року по теперішній час, та отримав дохід за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року у розмірі 12 100,00 грн, утримання 2 359,50 грн (а.с. 13).

З наданої суду квитанції № М2Т6-К8СК-5884-962Н від 27.02.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 здійснив платіж по сплаті аліментів у розмірі 3358,95 грн, який не був врахований державним виконавцем при здійсненні оспорюваного розрахунку (а.с. 14).

Статтею ст. 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються цим Законом (ч.1 ст. 5 Закону).

Згідно із ст. 3 цього Закону завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 21 березня 2018 року №855/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 849/31801 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», а саме пункту 4 розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 95 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Згідно з ч.2 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, суд встановив, що державний виконавець, здійснюючи розрахунок заборгованості від 21.04.2021 року у виконавчому провадженні № 63202366 неправомірно застосував положення ч.2 ст. 95 СК України, так як матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 у період з квітня 2019 року по квітень 2021 року працює в ТОВ «ОФІС-КИТ» та не враховував добровільну сплату аліментів у розмірі 3358,95 грн від 27.02.2021 року.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували викладені заявником обставини, матеріали справи не містять.

Тому суд вважає, що вимоги скарги є обґрунтованими та доведеними і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись нормами ст. 1, 5, 18, 19, 68, 69, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 450-452 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу ОСОБА_2 на дії та рішення старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козар О.П. задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Святошинського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козар О.П. щодо порядку здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та складання довідки розрахунку заборгованості по аліментах боржника ОСОБА_2 від 21.04.2021 року у виконавчому провадженні № 63202366.

Скасувати довідку розрахунку заборгованості по аліментам, складену 21.04.2021 року старшим державного виконавця Святошинського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козар О.П. у виконавчому провадженні №63202366.

Зобов`язати старшого державного виконавця Святошинського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козар О.П. провести розрахунок заборгованості по аліментам за період: 1) з грудня 2019 року по березень 2020 року, з урахуванням платіжного доручення про сплату аліментів за даний період; 2) з квітня 2020 року по квітень 2021 року, з урахуванням фактичного заробітку (доходу) отриманого боржником за даний період.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскарженою шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо (частина перша статті 355 ЦПК України) або через суд першої інстанції (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 22.06.2021 року.

Суддя Твердохліб Ю.О.