Провадження №2/359/1152/2021
Справа №359/8818/20
РІШЕННЯ

Іменем України

19 травня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» про стягнення витрат на придбання санаторно-курортних путівок, медичних досліджень та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст пред`явленого позову.

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що в 1968 році у віці 6 років йому були завдані тяжкі тілесні ушкодження в трансформаторному пункті №1298, що належить ПАТ «Київенерго», внаслідок чого позивач став непрацездатним інвалідом ІІ групи з дитинства (довічно). Рішенням Залізничного районного народного суду м. Києва від 23 вересня 1969 року винним у заподіянні шкоди ОСОБА_1 було визнано відповідача, а за ОСОБА_1 було визнано право на відшкодування шкоди в зв`язку з втратою працездатності згідно правил ст.462 ЦК УРСР. Крім цього, рішенням Залізничного районного суду м. Києва від 09 липня 2001 року за ОСОБА_1 було визнано право на санаторно-курортне лікування, а ПАТ «Київенерго» було зобов`язано сплачувати необхідні платежі на санаторно-курортне лікування не менше одного разу на рік у період з червня по вересень. Зважаючи на те, що ПАТ «Київенерго» ігнорує та несумлінно виконує покладені на нього рішенням Залізничного районного суду м. Києва від 09 липня 2001 року, обов`язки по відшкодуванню завданої шкоди. Тому ОСОБА_1 змушений самостійно вирішувати питання організації свого лікування у санаторно-курортних закладах в період у відповідності до рішення суду, шляхом придбання за власні кошти санаторно-курортних путівок у санаторії, для отримання та проходження відповідного санаторно-курортного лікування. В період з 28 липня по 12 серпня 2019 року за санаторно-курортне лікування у державному санаторії Південної залізниці «Санаторій ім. Гоголя», курорт Миргород, ОСОБА_1 сплатив 40752 гривні; в період з 15 по 25 серпня 2019 року у санаторно-оздоровчому комплексі «Термал-Стар», курорт Нижнє Солотвино, - 13500 гривень, в період з 04 по 15 липня 2020 року у державному санаторії «Клінічний санаторій ім. Горького», курорт Одеса, - 31720 гривень; в період з 17 липня по 05 серпня 2020 року у державному санаторії Південної залізниці «Санаторій ім. Гоголя», курорт Миргород - 53600 гривень. Позивачем були також здійснені додаткові витрати у розмірі 2099 гривень на спеціальні медичні дослідження за направленням лікуючого лікаря. Крім цього, ОСОБА_1 не маючи достатньо коштів, змушений брати значні суми в борг та обмежувати себе у тривалості періоду лікування, яке передбачено рішенням суду, а саме не менше одного разу на рік у період з червня по вересень. Такі обмеження негативно впливають на процеси реабілітації наслідків завданої каліцтвом шкоди. Зокрема, обмеження кількості лікувальних процедур, неможливість перебування у різних за профілем санаторно-курортних та оздоровчих закладах, обмеження у вільному пересуванні призводить до негативних наслідків і позначається на психологічному стані позивача. Тому ОСОБА_1 просив стягнути з ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» понесені ним витрати на придбання санаторно-курортних путівок у загальному розмірі 141671 гривень, а також заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 100000 гривень.

ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.38-39).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021 року було задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про витребування доказів (а.с.126-127).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.144).

ІІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого вказав на те, що ПАТ «Київенерго» не припинено як юридичну особу, лише відбулась зміна назви підприємства на АТ «К.Енерго». АТ «К.Енерго» продовжує виконувати свої зобов`язання із виконання рішення Залізничного суду м. Києва від 09 липня 2001 року. ПАТ «Київенерго» не передано за розподільчим балансом ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» будь-яких фінансових зобов`язань щодо відшкодування шкоди ОСОБА_1 на підставі судових рішень Залізничного районного суду м. Києва від 23 вересня 1969 року та від 09 липня 2001 року. Разом з цим, ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» пропонував позивачу добровільну щорічну виплату вартості санаторно-курортного лікування у розмірі 25000 гривень. Проте, вказана пропозиція була проігнорована позивачем. Представник відповідача зазначив, що керуючись Порядком виплати деяким категоріям осіб з інвалідністю грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №150 від 07 лютого 2007 року, визначено механізм виплати грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування. Тому враховуючи законодавчо встановлені норми на відшкодування вартості санаторно-курортного лікування, вартість доби перебування позивача в санаторно-курортному закладі санаторно-оздоровчий комплекс «Термал-Стар» завищена в 4 рази, а в інших санаторно-курортних закладах, в яких позивач проходив оздоровлення, завищена в 6 разів. З приводу позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 гривень представник відповідача вказав на те, що позивачем не доведено в чому саме полягає завдана йому моральна шкода, якими доказами це підтверджується, не обґрунтовано її розмір. Твердження позивача, що він змушений брати значні суми в борг з метою оплати вартості санаторно-курортного лікування, не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували цей факт. До того ж позивач є достатньо забезпеченою людиною, згідно даних декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи з дитинства довічно, що підтверджується копією посвідчення, серії НОМЕР_1 , виданого на його ім`я (а.с.4).

Рішенням Залізничного районного народного суду м. Києва від 23 вересня 1969 року винним у заподіяні шкоди ОСОБА_1 було визнано відповідача, а також за ОСОБА_1 було визнано право на відшкодування шкоди згідно правил ст.462 ЦК УРСР (а.с.5-6).

В подальшому рішенням Залізничного районного суду м. Києва від 09 липня 2001 року за ОСОБА_1 визнано право на санаторно-курортно лікування не менше одного разу на рік у період з червня по вересень. Зобов`язано відповідача сплачувати необхідні платежі на санаторно-курортне лікування не менше одного разу на рік у період з червня по вересень (а.с.7-8).

Встановлено, що протягом 2019-2020 років ОСОБА_1 перебував на санаторно-курортному лікуванні в наступних санаторно-курортних закладах:

- в період з 28 липня по 12 серпня 2019 року у державному санаторії Південної залізниці «Санаторій ім. Гоголя», курорт Миргород. Вказана обставина підтверджується копією санаторно-курортної путівки №192509 (а.с.16), копією санаторно-курортної книжки (а.с.17), довідкою головного бухгалтера санаторію ім. Гоголя (а.с.18). Вартість санаторно-курортного лікування, яка оплачена позивачем становить 40752 гривні, згідно фіскального чека (а.с.19).

- в період з 15 по 25 серпня 2019 року у санаторно-оздоровчому комплексі «Термал-Стар», курорт Нижнє Солотвино, що підтверджується копією путівки (а.с.20), копією гостьової карти (а.с.21), довідкою, виданою директором ТОВ «Термал-Стар» (а.с.39). Вартість санаторно-курортного лікування становить 13500 гривень, згідно квитанцій про оплату (а.с.23).

- в період з 04 по 15 липня 2020 року у державному санаторії «Клінічний санаторій ім. Горького», курорт Одеса, що підтверджується копією санаторно-курортної путівки №010027 (а.с.28), копією санаторно-курортного листа (а.с.29), довідкою, виданою адміністратором ДП «Клінічний санаторій ім. Горького» ПрАТ Укрпрофоздоровниця (а.с.30). Вартість санаторно-курортного лікування становить 31720 гривень, згідно копії фіскального чека (а.с.31).

- в період з 17 липня по 05 серпня 2020 року у державному санаторії Південної залізниці «Санаторій ім. Гоголя», курорт Миргород, що підтверджується копією санаторно-курортної путівки №201177 (а.с.24), копією санаторно-курортної книжки (а.с.25), довідкою головного бухгалтера санаторію ім. Гоголя (а.с.26). Вартість санаторно-курортного лікування становить 53600 гривень, згідно квитанцій (а.с.27).

Крім цього, в період проходження санаторно-курортного лікування у державному санаторії Південної залізниці «Санаторій ім. Гоголя» за направленням лікуючого лікаря ОСОБА_3 позивачу були проведені спеціальні медичні дослідження та призначені додаткові ліки. Загальна вартість яких становить 2099 гривень (335,50 + 1498,42 + 155 +110) згідно копії рецепта №398312 від 17 липня 2020 року, квитанцій про оплату (а.с.33), копії направлення від 21 липня 2020 року та квитанції про оплату (а.с.34).

V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

а. норми матеріального права щодо вимоги про стягнення витрат на санаторно-курортне лікування.

У відповідності до ч.1 ст.1195 ЦК України юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України особа має право на відшкодування шкоди у повному обсязі.

Згідно з положенням ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У відповідності до ст.1 Конвенції про права осіб з інвалідністю, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про права осіб з інвалідністю і Факультативного протоколу до неї» №1767-VI від 16 грудня 2009 року,її метою є заохочення, захист й забезпечення повного й рівного здійснення всіма особами з інвалідністю всіх прав людини й основоположних свобод, а також заохочення поважання притаманного їм достоїнства.

Згідно з положенням ст.28 та п.с) ч.5 ст.30 Конвенції держава має забезпечувати достатній життєвий рівень та соціальний захист осіб з інвалідністю . Держави-учасниці визнають право осіб з інвалідністю на достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей, що включає достатнє харчування, одяг та житло, і на безперервне поліпшення умов життя й вживають належних заходів для забезпечення та заохочення реалізації цього права без дискримінації за ознакою інвалідності. Держави-учасниці визнають право осіб з інвалідністю на соціальний захист і на користування цим правом без дискримінації за ознакою інвалідності й вживають належних заходів для забезпечення та заохочення реалізації цього права, в тому числі шляхом забезпечення особам з інвалідністю та їхнім сім`ям, доступу до допомоги з боку держави з метою покриття витрат, пов`язаних з інвалідністю. Щоб надати особам з інвалідністю можливість брати участь нарівні з іншими у проведенні дозвілля та відпочинку й у спортивних заходах, держави-учасниці вживають належних заходів, зокрема для забезпечення того, щоб особи з інвалідністю мали доступ до спортивних, рекреаційних і туристичних об`єктів.

б. норми матеріального права щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Згідно з ч.1 та п.9 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У відповідності до ч.1 та ч.3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За приписами ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

в. норми процесуального права.

Відповідно до положення ч.ч.1-2, ч.4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

а. щодо вимоги про стягнення витрат на санаторно-курортне лікування.

Обґрунтовуючи свої заперечення проти пред`явленого позову представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вказали на те, що понесені ОСОБА_1 витрати на оплату санаторно-курортного лікування включають в себе вартість проживання у санаторно-курортному закладі. Крім цього за змістом позову не вбачається, що входить до вартості путівки, зокрема, чи входить до її вартості санаторно-курортне лікування та які саме лікувальні процедури проходив позивач, чи кореспондуються ці процедури з травмою, отриманою внаслідок ураження електричним струмом. Тоді як рішенням Залізничного районного суду м. Києва від 09 липня 2001 року ПрАТ «ДТЕК Київській Електромережі» зобов`язано сплачувати виключно необхідні платежі на санаторно-курортне лікування.

Так, з листа директора структурного підрозділу «Санаторій ім. Миколи Гоголя» регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 04 лютого 2021 року, на запит суду, встановлено, що в вартість санаторно-курортної путівки входять послуги: проживання у номері з усіма зручностями, покращене трьох разове харчування, розширений обсяг надання лікувальних процедур та діагностичних досліджень, користування зовнішнім басейном, користування залом тренажерів, саунним комплексом (а.с.135).

З листа директора ТОВ «Термал-Стар» від 22 лютого 2021 року, на запит суду, вбачається, що відповідно до затвердженого прейскуранту у вартість санаторної путівки входить проживання в номері відповідної категорії, трьох разове харчування та лікування. Окремого прейскуранта цін на проживання, харчування та лікування при придбанні санаторної путівки не передбачено (а.с.140).

З прейскуранта цін в санаторії «Термал-Стар» вбачається, що в період з 01 червня 2019 року по 25 грудня 2019 року вартість путівки при проживанні в категорії номера - двомісний стандарт становила 1350 гривень (а.с.169).

В той же час з прейскуранта цін в державному санаторії Південної залізниці «Санаторій ім. Гоголя» (а.с.172) вбачається, що з 01 січня 2019 року вартість путівки за умови проживання в люкс покращений становить 2547 гривень.

Вказані у прейскурантах ціни вартості путівок відповідають тій вартості путівок, які сплатив позивач.

На переконання представників відповідача ОСОБА_1 необґрунтовано необхідність проживання, зокрема в номері категорії «Люкс покращений» у державному санаторії Південної залізниці «Санаторій ім. Гоголя».

Суд звертає увагу на те, що за змістом рішення Залізничного районного суду м. Києва від 09 липня 2001 року ПАТ «Київенерго» зобов`язано сплачувати позивачу платежі на санаторно-курортне лікування не менше одного разу на рік. При цьому, за змістом даного судового рішення не визначено конкретного закладу, в якому позивач повинен проходити санаторно-курортне лікування, ні суми платежу за лікування, ні тим паче категорію номера, в якому під час проходження санаторно-курортного лікування повинен проживати позивач.

В той же час суд вважає необґрунтованими розрахунки, наведені представником відповідача ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву. Згідно з якими, з урахуванням Порядку виплати деяким категоріям осіб з інвалідністю грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №150 від 07 лютого 2007 року, розмір вартості доби в санаторіях, обраних позивачем, має становити: в державному санаторії Південної залізниці «Санаторій ім. Гоголя» в період з 28 липня по 12 серпня 2019 року - 393 гривні (всього за 16 днів - 6288 гривень), в санаторно-оздоровчому комплексі «Термал-Стар» в період з 15 по 25 серпня 2019 року - 393 гривні (всього за 11 днів - 4323 гривень), в державному санаторії «Клінічний санаторій ім. М. Горького» в період з 04 по 15 липня 2020 року - 430 гривень (а всього за 12 днів - 5160 гривень), в державному санаторії Південної залізниці «Санаторій ім. Гоголя» в період з 17 липня по 05 серпня 2020 року - 430 гривень (всього за 20 днів - 8600 гривень).

Зважаючи на те, що згідно з п.1 вказаного Порядку, він визначає механізм виплати грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування, передбачених Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань» та «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

У відповідності до п.4 Порядку компенсація вартості самостійного санаторно-курортного лікування учасникам бойових дій, учасникам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, зазначеним у статтях 6-1, 6-3 і 6-4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», та ветеранам праці відповідно до Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» виплачується за їх бажанням у розмірі вартості самостійного санаторно-курортного лікування на час проведення оздоровлення, але не більше ніж середня вартість санаторно-курортної путівки, визначена відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Враховуючи, що Порядок виплати деяким категоріям осіб з інвалідністю грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування був прийнятий саме на виконання законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань» та «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», тому порядок визначення розміру вартості компенсації санаторно-курортного лікування поширюється виключно на осіб, які мають відповідний статус, визначений вказаними законами України

Тому ОСОБА_1 не відноситься до осіб, на яких поширюється дія вказаного Порядку. Відповідно обчислення розміру грошової компенсації вартості придбання санаторно-курортного лікування у випадку його самостійного придбання за вказаним Порядком у даному випадку є неправомірним.

Судом критично оцінюється твердження представника відповідача ОСОБА_2 з приводу того, що ПАТ «Київенерго» не припинено як юридичну особу, лише відбулась зміна назви підприємства на АТ «К.Енерго». АТ «К.Енерго» продовжує виконувати свої зобов`язання із виконання рішення Залізничного суду м. Києва від 09 липня 2001 року. ПАТ «Київенерго» не передано за розподільчим балансом ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» будь-яких фінансових зобов`язань щодо відшкодування шкоди ОСОБА_1 на підставі судових рішень Залізничного районного суду м. Києва від 23 вересня 1969 року та від 09 липня 2001 року.

Оскільки, судовими рішеннями, ухваленими між сторонами по справі, неодноразово підтверджувалось, що ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго», зокрема згідно постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2020 року (а.с.119-120).

За змістом листів від 15 жовтня 2020 року, від 19 жовтня 2020 року, від 09 листопада 2020 року (а.с.56,59,62), адресованих ОСОБА_1 , ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» звертався до позивача з пропозицією повідомити платіжні реквізити для перерахування грошових коштів на виконання судових рішень, а саме постанови Київського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року у справі №359/3578/19, постанови Київського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року у справі №359/4797/19.

Тому твердження представника відповідача стосовно того, що ОСОБА_1 свідомо ігнорує добровільні пропозиції ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» щодо виплати коштів на щорічну організацію санаторно-курортного лікування, не відповідають дійсності. Оскільки, вищевказані листи стосувались іншого питання, а саме грошових виплат по судовим рішенням, які набрали законної сили.

В той же час згідно листа від 15 жовтня 2020 року ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» (а.с.56) запропонував ОСОБА_1 відшкодувати витрати на санаторно-курортне лікування у розмірі 25000 гривень на рік починаючи з 2021 року. Тоді як за змістом пред`явленого позову ОСОБА_1 просить відшкодувати йому фактично понесені витрати на санаторно-курортне лікування в період з 2019-2020 років.

Враховуючи досліджені письмові матеріали справи, зокрема санаторно-курортні путівки, санаторно-курортні книжки, суд приходить до висновку, що вартість санаторно-курортного лікування включає в себе як вартість проживання, харчування, так і отримані санаторно-курортні послуги. Суд не вважає за доцільне та можливе відокремлення вказаних складових вартості санаторно-курортної послуги. До вказаного висновку суд приходить виходячи з того, що зокрема за змістом санаторно-курортної путівки не передбачено можливості перебування у санаторно-курортному закладі та отримувати виключно лікувально-профілактичні, рекреаційні чи реабілітаційні послуги.

Зважаючи на це, особа, якій заподіяно шкоди каліцтвом має право на відшкодування такої шкоди, зокрема шляхом стягнення вартості понесених витрат на санаторно-курортне лікування з особи, яка є винною у завданні такої шкоди, у межах фактично понесених витрат, тобто відшкодування реальних збитків.

Тому з ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню грошові кошти, понесені ним на санаторно курортне-лікування в період 2019-2020 років у загальному розмірі 141671 гривень (40752 + 13500 + 31720 + 53600 +2099).

б. щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи ту обставину, що ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» не визнає за позивачем його права на відшкодування витрат, понесених на санаторно-курортне лікування, про що зокрема свідчить даний судовий спір. Вказані дії завдають позивачу додаткових душевних та моральних страждань. Крім цього, обмеження та неможливість проходження санаторно-курортного лікування у профільних оздоровчих закладах призводить до обмеження у вільному у пересуванні позивача. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» на користь ОСОБА_1 заподіяної моральної шкоди у розмірі 50000 гривень.

Вказаний розмір моральної шкоди, на переконання суду, в даному випадку є співмірним та у повній мірі відповідає принципам розумності та справедливості.

VІI. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При пред`явленні позову ОСОБА_1 не сплатив судовий збір у розмірі 2416 гривень 71 копійки (241671 ? 1%), оскільки на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору. Пред`явлений ним позов задоволений частково, а саме відповідно на 79,31% (141671 / 241671 ? 100%). З огляду на це, з ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» в дохід держави слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1916 гривень 71 копійки (2416,71 / 100% ? 79,31%).

На підставі викладеного та керуючись ч.1 та п.9 ч.2 ст.16, ст.22, ч.1 та ч.3 ст.23, ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1167, ч.1 ст.1195 ЦК України, ч.ч.1-2, ч.4 ст.12, ч.1 ст.13, ч.1 та ч.6 ст.81, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» на користь ОСОБА_1 витрати понесені ним на придбання санаторно-курортних путівок, проведення медичних досліджень в сумі 141671 гривень.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 50000 гривень.

В задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди в більшому розмірі - відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» на користь держави судовий збір в розмірі 1916 гривень 71 копійки.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські Електромережі», місцезнаходження за адресою: 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 20, .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду - 28 травня 2021 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський