Справа № 441/354/20 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/811/3405/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.

розглянувши у спрощеному провадженні без участі учасників цивільну справу № 441/354/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

26 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення в його користь безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 49 246,23 грн.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду незаконним, таким, що постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що грошові кошти набуті ОСОБА_2 без правової підстави на те, тому у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем повернути отримані кошти, які є безпідставно набуті, оскільки з ОСОБА_2 він не пов`язаний жодними договірними правовідносинами щодо таких коштів.

Судом не враховано, що відповідачем на спростування правомірності набуття нею коштів не надано жодних належних та допустимих доказів про відшкодування збитків. Доводи щодо правомірності набуття цих коштів ґрунтуються лише на підставі пояснень відповідача.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Відповідно до статті 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без виклику учасників справи( ч.1 ст.369 ЦПК).

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини першої ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 на прохання відповідача ОСОБА_2 10.01.2020 року перерахував на картковий рахунок останньої 49 246,23 грн. строком на один місяць, що підтверджується дублікатом квитанції № Р24А716680351А30067. (а.с.3).

Позивач вважає, що згідно ст.1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК) відповідач ОСОБА_2 набула грошові кошти без достатньої правової підстави, відмовляється повернути борг внаслідок чого він звернувся в суд про примусове стягнення грошей.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 не заперечує отримання нею коштів в сумі 49 000,00 грн., однак зазначає, що такі отримані в рахунок відшкодування шкоди за пошкоджений позивачем її автомобіль марки « BMW», що мало місце 28.12.2019 року, а тому вимоги ст.1212 ЦК на які посилається позивач, у даних правовідносинах не можуть бути застосовані.

В той же час, позивач зазначає, що він перерахував зазначену суму грошових коштів в борг строком на один місяць, а, відтак між сторонами склалися боргові зобов`язання, що регулюється ст.1046 ЦК.

Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики).

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що відповідно до договору позики боржник отримує кошти на правовій підставі, тобто на підставі договору позики і в нього виникає обов`язок повернути зазначену суму позики.

В даному випадку, позивач, посилаючись на ст.1212 ЦК вважає, що відповідач отримала кошти без достатньої правової підстави, з чим погодитись не можна.

Відповідно до статті 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 ЦК вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання)-це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК).

Для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , суд першої інстанції дав правову оцінку зібраним доказам та прийняв законне та обґрунтоване рішення, посилаючись на докази позивача та його пояснення, що кошти він передав в борг. Відтак, виникла правова підстава-боргові зобов`язання між сторонами, а не безпідставно отримані кошти відповідачем ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстав для скасування оскаржуваного рішення, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. (ч.5 ст. 268 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку, визначеному ст.ст, 389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Р.В.Савуляк

М.М.Шандра