ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/735/21
Провадження №2/477/614/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Дячок Л.С.,

у підготовчому судовому засіданні по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій він просить встановити факт належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтва про право приватної власності від 26 січня 1989 року, виданого виконкомом Коларівської сільської ради, відповідно до якого останньому належав цілий житловий будинок з належними до нього будовами та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , та визнати за позивачем право власності на зазначений житловий будинок та земельну ділянку площею 0,25 га для індивідуального будівництва та обслуговування житлового будинку за зазначеною адресою в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивач вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , земельної ділянки для обслуговування житлового будинку за цією ж адресою, та земельної частки (паю) для ведення сільськогосподарського виробництва.

Спадкоємцями майна померлого ОСОБА_3 є його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також дружина ОСОБА_4 , яка від прийняття спадщини відмовилась.

Позивач та його сестра ОСОБА_2 , як спадкоємці померлого ОСОБА_1 , на підставі усної домовленості розподілили спадкове майно наступним чином: житловий будинок та земельну ділянку для його обслуговування отримав позивач, а земельну частку (пай) ОСОБА_2 , яка звернулась до нотаріальної контори та оформила спадкові права на зазначене майно.

Оскільки на день відкриття спадщини позивач проживав зі спадкодавцем за однією адресою, хоча не був зареєстрований, вважає, що спадщину прийняв.

Звернувшись до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області за свідоцтвом про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що у визначений законом строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та на час її відкриття не проживав разом зі спадкодавцем. В зв`язку з зазначеним позивачу було рекомендовано звернутись до компетентних органів.

Ухвалою від 14 травня 2021 року у справі розпочато підготовче провадження.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.80).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, по суті спору пояснила, що після смерті батька ОСОБА_3 у передбачений законом термін звернулась до нотаріальної контори та отримала свідоцтва про право на спадщину на дві земельні ділянки загальною площею 6.2102 га для ведення сільськогосподарського виробництва. На житловий будинок АДРЕСА_1 , де проживав на момент відкриття спадщини та проживає по теперішній час її брат - позивач у справі ОСОБА_1 , та земельну ділянку площею 0.25 га для будівництва та обслуговування індивідуального будинку, яка розташована за тією ж адресою, вона не претендує, оскільки за домовленістю з братом спадкове майно було розподілене між ними саме таким чином, оформляти право власності на зазначене майно не має наміру та включає ОСОБА_1 до кола спадкоємців (а.с.83-84).

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення у підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206, 207 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район, селище Коларівка у селище Каравелове.

Відповідно до рішення Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 30.05.2016 року №6 «Про перейменування вулиць населених пунктів Коларівської сільської ради» вулицю Чапаєва перейменовано на вулицю ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11.06.2012 року, виданого виконкомом Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с.7).

Відповідно до вимог частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , виданого Совхозною сільською радою Затобольського району Кустанайської області 10 грудня 1962 року серії МГ №403577, його батьком є ОСОБА_3 (а.с.81).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після померлого ОСОБА_3 .

Згідно частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до спадкової справи №248/2012 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , з заявою до Жовтневої державної нотаріальної контори про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулась дочка померлого ОСОБА_2 та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки площею 3,8643 та 2,3459 (загальною площею 6.21 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в межах території Коларівської сільскої ради Жовтневого району Миколаївської області. Дружина померлого ОСОБА_3 ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовилась.

До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина окрім майна, на яке отримала свідоцтва про право на спадщину за законом його дочка відповідач у справі ОСОБА_2 , також на житловий будинок АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0.25 (0.17+0.08) га для будівництва та обслуговування індивідуального будинку, розташовану за цією ж адресою.

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 26 січня 1989 року останнє видано на ім`я « ОСОБА_3 ».

Таким чином, по батькові спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 « ОСОБА_6 », та особи, якій видано свідоцтво про право власності на зазначений житловий будинок « ОСОБА_7 » орфографічно не збігаються між собою, однак є фонетично співзвучними, що вказує на їх однорідність та наявність допущеної помилки при заповненні правовстановлюючого документу.

На думку суду, особа, якій видано зазначене свідоцтво та спадкодавець ОСОБА_3 є однією й тією ж особою.

Згідно довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07.04.2020 року станом на 28.12.2012 року право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, огорожами та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_3 (а.с.9).

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії МК №08667, виданого 25 січня 1995 року, спадкодавцю ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 0.25 (0.17+0.08) га для будівництва та обслуговування індивідуального будинку, яка розташована по АДРЕСА_1 . Зазначена земельна ділянка передана у приватну власність ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Коларівської сільської ради народних депутатів від 21.10.1993 року №73. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №801 (а.с.13).

Як встановлено у судовому засіданні, між спадкоємцями ОСОБА_3 , позивачем у справі - ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 існувала усна домовленість щодо розподілу спадкового майна, відповідно до якої позивач мав успадкувати житловий будинок АДРЕСА_1 у якому він проживав на час відкриття спадщини та проживає на сьогоднішній час, та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку за зазначеною адресою. Однак, як слідує з роз`яснення державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 30.04.2021 року, оформлення спадщини позивачем позасудовим шляхом неможливе в зв`язку з тим, що ним не подано до нотаріальної контори у встановлений строк заяву про прийняття спадщини, а також у зв`язку з тим, що він не проживав на момент відкриття спадщини разом зі спадкодавцем (а.с.79).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Згідно довідки Коларівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 07.11.2018 року №1318/01-24 на час відкриття спадщини ОСОБА_3 разом з ним за адресою АДРЕСА_1 була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_4 (а.с.71).

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як слідує з заяви відповідача ОСОБА_2 , наданої суду 01.06.2021 року, вона не заперечує обставину проживання позивача разом зі спадкодавцем на момент його смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, суд вважає встановленим, що позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв.

Враховуючи згоду відповідача ОСОБА_2 щодо включення позивача ОСОБА_1 до кола спадкоємців, суд вважає, що його спадкові права підлягають захисту.

Стосовно визнання відповідачем позову, то відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних пістав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що визнання представником відповідача даного позову слід прийняти, так як воно не суперечить закону та для того наявні законні підстави.

Враховуючи наведене, приписи ст. 1218 ЦК України, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси спадкодавця ОСОБА_3 , що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_3 , інший спадкоємець за законом відповідач у справі ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, не заперечує щодо включення позивача у коло спадкоємців та між ними визначено порядок спадкування майна в натурі, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливе, суд приходить до переконання, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченим статтею 16 ЦК України.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, огорожами та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , виданого 26 січня 1989 року виконкомом Коларівської сільської ради, на ім`я « ОСОБА_3 ».

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування індивідуального будинку, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.М.Семенова