Справа № 930/267/21
Провадження №2/930/336/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Царапори О.П.

при секретарі Загребельному С.В.

за участі позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Немирів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку майном спільної власності подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Виклад позиції позивача.

22 березня 2018 року між сторонами по справі було укладено шлюб, який був зареєстрований у Виконавчому комітеті Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області, про що у книзі реєстрації актів про одруження було вчинено запис № 2 від 22.03.2018 року.

За час перебування у шлюбі сторони спільних дітей не мають.

В даний час позивач та відповідач фактично припинили шлюбні стосунки і за рішенням Немирівського районного суду шлюб розірвано.

Як зазначає позивач ОСОБА_4 , що у неї виник спір щодо розміру належних кожному часток у майні спільної власності подружжя, однак у позасудовому порядку вирішити даний спір не представляється можливим.

Так відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування серія ВВВ № 311271 від 17.02.2004 року посвідченим приватним нотаріусом Немирівського нотаріального округу належить житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

З березня 2018 року позивач ОСОБА_4 проживала у вищевказаному житловому будинку з відповідачем та вела спільне господарство.

За час спільного проживання із відповідачем, за спільні кошти та спільними зусиллями сторони провели капітальний ремонт у житловому будинку, були придбані будівельні матеріали для будівництва господарських будівель та споруд. Куплені та поклеєні у будинку нові шпалери, здійснено заміну вікон, була добудована ванна кімната та встановлена нова сантехніка, кімнати були облаштовані новими меблями, збудовано гараж.

Як зазначає позивач, що внаслідок проведених робіт вартість житлового будинку збільшилася, а саме до поліпшення будинку його вартість становила 33610,00 гривень, а на даний час вартість будинку після його поліпшення становить 89739,00 гривень.

За таких обставин позивач ОСОБА_4 вважає, що даний житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , є майном спільної сумісної власності подружжя, і тому їй відповідно належить Ѕ частка у вказаному майні.

Тому просить суд визнати житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя.

Виклад позиції відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 не погоджуючись із даним позовом подав до суду відзив на позовну заяву, скориставшись пропозицією суду викладену в ухвалі про відкриття провадження у справі від 04.02.2021 року.

Свою позицію позивач ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що він себе у даній справі за позовом ОСОБА_4 вважає неналежним відповідачем, оскільки являється одноосібним власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , у відповідності до договору дарування від 17 лютого 2004 року, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу Ревуцьким Є. В., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 136 .Окрім того договір дарування зареєстровано у Комунальному підприємстві «Тульчинське МБТІ»

Міжрайонне бюро технічної інвентаризації", що і відбулося у законний спосіб 07 квітня 2004 року.

Відповідач, вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено через його безпідставність, необґрунтованість, а також через те, що даний позов не підкріплений належними доказами, і ґрунтується виключно на припущеннях позивача ОСОБА_4 , без належного врахування всіх суттєвих обставин, що мають значення для вирішення даного спору.

Окрім того, як вважає відповідач, що позивачем ОСОБА_4 надано суду неправдиві дані, оскільки оцінювач ТОВ "Подільський експертний центр" ОСОБА_5 ніяким чином не проводила оцінки об`єкта нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що повністю заперечує твердження у висновку про вартість об`єкта оцінки від 27 січня 2021 року, де зазначено вартість житлового будинку, без ПДВ: 89 739,00 грн. (вісімдесят дев`ять тисяч сімсот тридцять дев`ять) гривень 00 коп. Висновок про вартість об`єкта оцінки від 27 січня 2021 року за адресою: АДРЕСА_2 видано і посвідчено ТОВ "Подільський експертний центр", в оформленні якого замовником являється саме позивач - ОСОБА_4 , а також здійснила звернення до оцінювача після того коли і стосунки між сторонами були припинені.

Відповідач ОСОБА_2 вважає, що заявлені до нього позовні вимоги ОСОБА_4 як до відповідача є безпідставними і не можуть бути визнані законними та обгрунтованими, а тому у позові має бути відмовлено у повному обсязі .

Окрім того зазначив відповідач, що докази подані ОСОБА_4 грунтуються на припущеннях та неправдивих документах, а саме чеки постачальника ФОП ОСОБА_6 в кількості п`яти примірників з зазначеними сумами грошей від 09.07.2020 р., 10.07.2020 р., 22.07.2020 р., 25.07.2020 р., 27.07.2020 р., та видаткова накладна ФОП ОСОБА_7 від 27.07.2020 р., жодним чином не підтверджують кому саме було відпущено будівельні і сантехнічні товари, а також є явно неправдивими, оскільки Позивач - ОСОБА_4 фактично проживає з березня 2020 року за адресою: АДРЕСА_3 , а тому зазначені будівельні і сантехнічні товари немогли бути використанні за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок чого вартість вказаного у позові житлового будинку збільшилась до поліпшення з 33 610,00 грн. до 89 739,00 грн., що є недостовірними доказами, оскільки вказана позивачем у позові сума вартості до поліпшення вказаного у позові житлового будинку становила без будь-якої оцінки 33 610,00 грн., нею безпідставно надумана.

Також як зазначає відповідач, що до ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, висновок про відповідність перепланування санітарно- епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки. Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо -, водо - та енергопостачання.

Тому просив суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі, а судові витрати залишити за сторонами.

Заяви, клопотання позивача, відповідача

21.03.2021 року від позивача ОСОБА_4 надійшло письмове клопотання про виклик у судове засідання свідків.

19.04.2021 року від позивача ОСОБА_4 надійшла письмова заява долучити до матеріалів справи документи, - технічний паспорт, а також просила провести підготовче судове засідання у її відсутність та не заперечувала про призначення справи до судового розгляду.

19.04.2021 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла письмова заява у якій останній просить провести підготовче судове засідання у його відсутність та не заперечує щодо призначення справи до судового розгляду.

Процесуальні дії у справі

Відповідно до ухвали судді від 04.02.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_4 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 11.03.2021 року на 11.00 год.

19.04.2021 року хвалою судді було вирішено закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду.

В судовому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, суд вирішив здійснювати розгляд справи у присутності позивача ОСОБА_4 , відповідача ОСОБА_2 , та представника відповідача ОСОБА_3 .

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо визнання права власності на спільне сумісне майно подружжя.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 надала пояснення,які не підтверджують її заявлені позовні вимоги викладенні у позові. На запитання головуючого у чому виник спір у по даній справі позивач ОСОБА_4 почала вказувати на особисте викрадене майно, та не повернення коштів відповідачем. Остаточно повідомила у судовому засідання що у зв`язку із здійсненням спільними із відповідачем коштами ремонту вважає, що вона має право на частку спільної сумісної власності нерухомого майна, а саме житлового будинку та просила позов задовольнити.

Представник відповідача адвокат Головатюк Р.П., як і відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнали. Представник відповідача ОСОБА_3 суду пояснив, що позивач ОСОБА_4 свої заявлені вимоги не підкріплює належними доказами та вводить суд в оману. Так відповідач ОСОБА_2 є належним власником згідно договору дарування від 17 лютого 2004 року, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу Ревуцьким Є. В., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 136

Окрім того договір дарування зареєстровано у Комунальному підприємстві "Тульчинське Міжрайонне бюро технічної інвентаризації", що і відбулося у законний спосіб 07 квітня 2004 року.

Товарні чеки , які додані позивачем до позовної заяви в якості доказів купівлі будівельних матеріалів так само не можуть слугувати належними доказами, оскільки з наданих чеків лише вбачається купівля якихось певних товарів, однак не зазначено що це за будівельні товари, у якій кількості їх було придбано та кому було відпущено такі товари. А тому зазначені будівельні і сантехнічні товари не могли бути використанні за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок чого вартість вказаного у позові житлового будинку збільшилась до поліпшення з 33 610,00 грн. до 89 739,00 грн.

Окрім того усі товари відпущені у липні місяці 2020 року, а позивач та відповідач припинили свої стосунки у березні 2020 року що є недостовірними даними і на думку представника відповідача ОСОБА_4 умисно суд вводить в оману.

Також як вважає відповідач та представник відповідача, що позивачем ОСОБА_4 надано суду неправдиві дані, що оцінювач ТОВ "Подільський експертний центр" ОСОБА_5 проводила оцінки об`єкта нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що повністю заперечує твердження у висновку про вартість об`єкта оцінки від 27 січня 2021 року, де зазначено вартість житлового будинку, без ПДВ: 89 739,00 грн. (вісімдесят дев`ять тисяч сімсот тридцять дев`ять грн. 00 коп. Висновок про вартість об`єкта оцінки від 27 січня 2021 року за адресою: АДРЕСА_2 видано і посвідчено ТОВ "Подільський експертний центр", в оформленні якого замовником являється саме Позивач - ОСОБА_4 , і звернення до оцінювача відбулося після того коли і стосунки між сторонами вже були припинені.

Просив у задоволенні позову відмовити повністю у зв`язку з його необґрунтованістю.

Суд заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши матеріали справи дійшов до наступних висновків

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 22.03.2021 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 (а.с.20).

Як вбачається з матеріалів справи відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 17 лютого 2004 року, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу Ревуцьким Є. В., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 136 .Окрім того договір дарування Серії ВВВ № 311271 зареєстровано у Комунальному підприємстві "Тульчинське Міжрайонне бюро технічної інвентаризації", що і відбулося у законний спосіб 07 квітня 2004 року належить житловий будинок. , який розташований по АДРЕСА_1 (а.с.57,58).

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка ОСОБА_4 зазначила, що майно відповідача збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат на здійснення ремонту, тому згідно ст. 62 СК України є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В якості доказів позивач долучила до матеріалів позову товарні чеки в кількості п`яти примірників з зазначеними сумами грошей від 09.07.2020 р., 10.07.2020 р., 22.07.2020 р., 25.07.2020 р., 27.07.2020 р., та видаткову накладну ФОП ОСОБА_7 від 27.07.2020 р., у яких відображено здійснення розрахункових операцій за придбання будівельних матеріалів, однак з даних чеків неможливо зрозуміти кому були продані дані товари, тому суд вважає такі докази суперечливими, які не узгоджуються між собою і повністю спростовуються вище перечисленими доказами, здобутими судом. ( а.с.20-25).

Окрім того позивачка ОСОБА_4 не надала суду жодного письмового доказу свого матеріального стану (довідки про її доходи за період зазначений в позові коли проводилися такі ремонтні роботи), з яких суд мав би можливість встановити факт внесення позивачкою особистих коштів в проведення зазначених нею в позові ремонтних робіт.

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за заповітом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

З аналізу норм чинного законодавства та судової практики вбачається, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування ; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Спадкування є іншим видом набуття особистої приватної власності кожного з подружжя. Власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім`єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування .

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 ЦК України.

Однак, позивачем не надано суду жодних доказів того, що саме вона розпорядилася їх спільним із ОСОБА_2 майном. З наданих позивачем доказів суд не вбачає можливим встановити ознаки спільності майна, яке було предметом судового розгляду.

Статтею 50 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: а) час набуття такого майна; б) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); в) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Частиною 1 ст. 62 СК України встановлено, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Верховний Суд України роз`яснив, що стаття 57 Сімейного кодексу України визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування встановлених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою має бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення. При цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта. У правовому висновку ВСУ зазначив, що суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю (постанова Верховного Суду України від 08.11.2017 року у справі № 6-1447цс17).

Визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна, але й той факт, що слугувало джерелом його набуття, спільні сумісні кошти чи спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наданих відповідачем доказів вбачається, що житловий будинок, що є об`єктом даного спору був набутий відповідачем у 2004 році, на підставі договору дарування, а саме ще до шлюбу із позивачем ОСОБА_4 , що підтверджується наданими на огляд суду належними та допустимими докази, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні

За змістом зазначених норм матеріального права право власності на це нерухоме майно, як об`єкт цивільного обороту у відповідача виникло у відповідності до договору дарування, у такому випадку позивач ОСОБА_4 є співвласником лише куплених будівельних матеріалів, обладнання, які були використані в процесі здійснення ремонту, однак сам факт таких витрат нічим не підтверджено і такі обставини не були закріплені належними та допустими доказами.

Висновки суду

Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази та беручи до уваги доводи сторін по справі, суд вважає не доведеним факт, що спірний житловий будинок був переобладнаний за кошти позивача. Отже, спірний житловий будинок не має правового режиму майна, яке було набуте сторонами під час шлюбу внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків пов`язаних із переобладнанням житлового будинку, що б дало суду можливість надати цьому майну статус спільної сумісної власності.

Тобто надані позивачем докази не є належними доказами у вказаній цивільні справі в розумінні ч. 1 ст. 77 ЦПК України, оскільки не містять інформацію щодо предмету доказування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.18.57,60,62 СК України ст. ст. 10, 12, 76-82,141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України , -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку майном спільної власності подружжя, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/ на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Повний текст рішення виготовлено 27.05.2021 року

Суддя: О.П. Царапора