Дата документу 19.05.2021
Справа № 334/8007/19
Провадження № 2/334/405/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Зоріній С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти за минулий час навчання з січня 2019 по вересень 2019 в розмірі 45 000 грн., а також аліменти до закінчення навчання щомісячно у розмірі 5 000 грн.

Протягом розгляду справи позивачем була подана заява про зміну позовних вимог, в якій він просив стягнути аліменти за минулий час (в період навчання) з січня 2019 по вересень 2019 в розмірі 116 499,15 грн., а також аліменти до закінчення навчання щомісячно у розмірі 5000 грн. та судові витрати у зв`язку зі зверненням із позовом до суду.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є його батьком. Після розірвання шлюбу між батьками, позивач залишився проживати разом з матір`ю ОСОБА_3 , яка забезпечує його матеріально. Відповідач матеріально не допомагає, кошти на утримання не надає.

Позивач з 07.01.2019 року по 31.12.2019 року навчався в коледжі довузівської підготовки «Рейнський штудіенколлег» у Берліні, де протягом літнього семестру 2019 року було сплачено 2660,00 євро, а також додатково сплачено 5310,00 євро, що за курсом НБУ станом на 28.02.2020 року становить 142 998,3 грн. Тому, вважає, що відповідач має додатково сплатити 71499,15 грн.

Позивач змушений здійснювати додаткові витрати на проживання та харчування в ОСОБА_4 на період навчання. Оскільки відповідач не працевлаштований та має нерегулярний дохід позивач просить визначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000грн. щомісячно протягом навчання.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, оскільки вважає їх обґрунтованими та законними.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив в задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві на позов, а також недоведеності позивачем своїх вимог.

Відповідач не погоджуючись із позовом надав відзив в якому зазначив, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батька надавати таку матеріальну допомогу. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.Позивач та його представник не надали належних та допустимих доказів які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому розмірі, тому вважає позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача аліментів до закінчення навчання щомісячно у розмірі 5000 грн. необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо додаткових витрат на навчання в розмірі 5310,00 євро зазначив, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не належить до таких особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат батька на утримання дитини.

Позивачем не надано доказів існування особливих обставин які зумовили б необхідність платного навчання його за кордоном при наявності можливості проходження навчання в державних закладах освіти України, не наведено мотивів вибору освітнього закладу закордоном, що зокрема залежить від матеріальних можливостей відповідача, враховуючи, що питання навчання сина за кордоном не було узгоджено з ним.

Вважає, позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат на навчання позивача за кордоном з січня 2019 року по вересень 2019 року в розмірі 116499,15 грн. необґрунтованими, у зв`язку з чим також просить в задоволенні відмовити.

Вислухав учасників процесу, оцінивши та дослідивши у сукупності докази надані сторонами в обґрунтування позову та заперечень на нього, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст..4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 81ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови «Про судове рішення у цивільних справах», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч.1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку платника аліментів.

У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , виданого повторно 18.07.2013 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

ОСОБА_1 у зв`язку із навчанням потребує матеріальної допомоги з боку батька та в обґрунтування своїх вимог надає договір про навчання укладений між ОСОБА_5 та Міжнародною школою менеджменту, де термін дії договору визначений з 01.09.2020 року до 31.08.2023 року.

Також позивачем надано Допуск до навчання у «Штудіенколлег» за W-курсом (коледж довузівської підготовки) у якому зазначається період навчання з 07 січня 2019 року по кінець грудня 2019 року.

Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Умови щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину визначені статтею 185 СК України, яка не може застосовуватись до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання, що встановлено ст..201 СК України.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення додаткових витрат у зв`язку з навчанням в розмірі 5310,00 євро не підлягають задоволенню, через вищезазначене.

Щодо вимог про стягнення аліментів за минулий час в період навчання з січня по вересень 2019 року в розмірі 116499,15 грн., судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

В матеріалах справи відсутні та під час розгляду справи ані позивачем, ані його представником не надано доказів того, що позивач вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Першою частиною статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів за минули час задоволенню не підлягають через відсутність належних та допустимих доказів таких вимог.

Відповідно до ст..7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня.

Статтею 180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на обох батьків.

При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Крім того, надання матеріальної допомоги дитині, яка після набуття повноліття продовжує навчання, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.(ст..200СК України).

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач не працює, постійного доходу не має, навчання позивача поза межами України з ОСОБА_2 не узгоджувалось, як і його майновий стан та можливість забезпечувати позивача поза межами України.

Аналізуючи у сукупності надані докази в обґрунтування позовних вимог та заперечень на них, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з ОСОБА_2 аліментів в розмірі 2500 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 01 вересня 2020 року, згідно Договору про навчання і до досягненням ОСОБА_1 двадцятитрирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні інших позовних вимог слід відмовити, з вищезазначених підстав.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 768,40 гривень, слід стягнути з відповідача на користь держави, відповідно до ст..141ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) аліменти в розмірі 2500грн. щомісячно, починаючи стягнення з 01 вересня 2020 року і до досягнення ОСОБА_5 23-х років, а саме до 14 червня 2022 року, за умови, що він буде продовжувати навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь держави - судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.Ю.Козлова