Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2123/19
Провадження № 2/382/54/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22 червня 2021 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Київської області справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» м. Дніпро вул. Набережна Перемоги 50 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26.07.2007 № КЗХККХ23390417.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на невиконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеним з позивачем кредитного договору, відповідно до умов якого ОСОБА_1 26.07.2007 отримала кредит у розмірі 4 198,80 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим станом на 05.11.2019 існує заборгованість в оспорюваній сумі.

Позивач стверджував, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, відповідно до положень якого погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: щомісяця в період сплати позичальник має надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 17.12.2019 справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

22.05.2020 відповідач подав відзив, в якому проти задоволення позову заперечив, посилаючись на сплив позовної давності.

Також, ОСОБА_1 стверджувала, що вона не укладала Кредитний договір, оскільки стороння особа скористалася її втраченим паспортом, вклеїла в паспорт своє фото та уклала від її імені договір, про що вона дізналася лише в серпні 2017 року, коли отримала з органу виконавчої служби копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату. У зв`язку з цим вона подала заяву про вчинення злочину до Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького ВП УНП в Київській області. 07.04.2017 приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна вчинила виконавчий напис за реєстровим номером 3043 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором. Яготинський районний суд Київської області рішенням від 21.05.2018 визнав зазначений виконавчий напис таким, що не піддягає виконанню. Враховуючи, що строк дії Кредитного договору закінчився 26.04.2008, позивач звернувся до суду після спливу позовної давності.

17.06.2020 позивач надав суду відповідь на відзив, в якому стверджує про правомірність нарахування відсотків до повного погашення заборгованості, що відповідає Умовам надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Крім того, стверджує про дотримання ним позовної давності.

22.06.2021 відповідач надав суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначив, що після неодноразового витребування у позивача по справі - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (м. Дніпро вул. Набережна Перемоги, 50, 49094) детальної виписку із усіх карток Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та попередніх перевипущених карт (строк дії яких закінчився) на ім`я ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з детальним призначенням платежу, де буде видно ПІБ відправника, відділення (адреса) за період з 23.02.2009 року по 26.02.2009 року та 11.09.2017 року по 13.09.2017 року - вважаємо за доречне звернути суд увагу на наступне: при зверненні позивача із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 125 268,89 грн. по договору №КЗХККХ23390417 від 26.07.2007, позивач надав суду розрахунок заборгованості за даним договором по рахунку № НОМЕР_2 станом на 05.11.2019 року з якого вбачається, що погашення кредиту в сумі 14,84 грн. відбувалося лише 26.02.2009 року; після отримання позивачем відзиву на позов, з проханням ОСОБА_1 про застосування судом строків позовної давності у даній справі, представник позивача ОСОБА_2 надає суду новий доказ - виписку по вищевказаному договору за період: с 26.07.2007 р. по 29.05.2020 р. по рахунку № НОМЕР_2 з якого вбачається, що 26.02.2009 була уплачена пеня в розмірі 14,84 грн. по кредитному договору №КЗХККХ23390417 від 26.07.2007; а 13.09.2017 відбулося погашення заборгованості по даному кредитному договору в сумі 898,58 грн. (з приміткою - списання кредиту).

Проте списання банком коштів з іншого рахунку позичальника не е діями позичальника в розумінні частини першої статті 264 ЦК України статті, які свідчать про визнання ним боргу, а отже автоматичне списання банком коштів з одного рахунку позичальника та зарахування їх на інший рахунок позичальника в рахунок погашення кредиту не є підставою для переривання позовної давності.» ( постанова ВС від 6 лютого 2019 року у справі № 645/6498/15-ц) крім того, на виконання ухвали суду про витребування виписок із усіх карток Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та попередніх перевипущених карт (строк дії яких закінчився) на ім`я ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з детальним призначенням платежу, позивачем були надані виписки по рахунку № НОМЕР_2 (кредитному) з якого вбачається лише сплата пені в розмірі 14,84 БІД 26.02.2009 року; проте за 13.09.2017р йде лише нарахування пені по кредитному договору, та не міститься інформації про сплату суми в розмірі 898,58 грн.; на виконання ухвали суду позивачем (а.с.135) надана виписка по іншому рахунку № НОМЕР_3 ОСОБА_1 за період з 26.07.2007 по 30.10.2020 з якої вбачається погашення заборгованості по кредиту, ндо є предметом спору, проте кредитний рахунок по договору №КЗХККХ23390417 від 26.07.2007 - №4020.

Як зазначає Верховний суд «тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача» - постанова від 18.07.2019 у справі №191/3454/15 в ЄДРСР №83142627. У разі недоведеності позовних вимог у позові відмовляє.

Просить застосувати строк позовної давності у даній справі та відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив до суду додаткові пояснення, в яких просив суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що 26.07.2007 подана письмова заява до АТКБ «Приватбанк» щодо отримання кредитної картки. та надано кредит у розмірі 4 198,80 грн. (а.с.5-13, 15-18 т.1)

20.09.2017 ОСОБА_1 подала заяву про вчинення злочину до Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького ВП УНП в Київській області (дата внесення відомостей до ЄРДР 21.09.2017, провадження № 0000548) (а.с.47 т.1).

07.04.2017 приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна вчинила виконавчий напис за реєстровим номером 3043 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором. Яготинський районний суд Київської області рішенням від 21.05.2018 визнав зазначений виконавчий напис таким, що не піддягає виконанню (а.с.48-51, 63 т.1).

Станом на 05.11.2019 присутня заборгованість у розмірі 125 268,89 грн, яка складається з 3 300,22 грн кредитних коштів, 84 918,13 грн відсотків за користування кредитом, 925,83 грн комісії за користування кредитом, 77 885,71 грн пені (за період з 26.07.2007 по 04.03.2015), яку позивач просить стягнути в судовому порядку (а.с.58, 76-250т.1, 1-250 т.2, 1-135).

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

В силу положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

У такому разі положення абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування і припиняється після його спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Із поданої заяви про вбачається, що вона подана на період з 26.07.2007 по 26.04.2008.

Таким чином, строк дії кредитного договору завершився 26.04.2008, а позивач звернувся в суд 29.11.2019. Відповідач подав заяву про застосування позовної давності.

У заяві позичальника від 26.07.2007 № КЗХККХ23390417 не передбачено збільшеної позовної давності, тому у даних правовідносинах застосовується трирічна позовна давність, встановлена ст. 257 ЦК України.

Згідно із ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (за період 26.07.200705.11.2019) 26.02.2009 перераховано 14,84 грн. пені, проте проплати за Кредитним договором відповідач добровільно не здійснював (а.с.155-161 т.3).

При цьому, списання банком коштів з іншого рахунку позичальника не є діями позичальника в розумінні ч. 1 ст. 264 ЦК України, які свідчать про визнання ним боргу, а отже автоматичне списання банком коштів з одного рахунку та зарахування їх на інший рахунок позичальника в рахунок погашення кредиту не є підставою для переривання позовної давності (правовий висновок Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 у справі № 645/6498/15-ц).

У зв`язку з цим відсутні підстави вважати, що відповідач вчинив дії, які б могли свідчити про визнання ним свого боргу. Навпаки, ОСОБА_1 подала заяву про вчинення злочину, стверджуючи, що Кредитний договір вона не укладала, а невідома особа скористалася її паспортом. Крім того, не погоджуючись з вимогами банку, ОСОБА_1 оспорила виконавчий напис нотаріуса щодо стягнення з неї заборгованості за Кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

З позовом в частині стягнення кредитних коштів позивач звернувся до суду 29.11.2019, тобто після спливу позовної давності.

Стороною відповідача заявлено про застосування позовної давності у справі.

Таким чином, враховуючи викладене, та те, що стороною відповідача заявлено про застосування позовної давності у справі, вимоги ч. 4 ст. 267 ЦК України, а також те, що відповідач добровільно не здійснювавпроплати 26.02.2009 в сумі 14,84 грн. та дана виписка суперечить, розрахунку заборгованості, який було надано позивачем при подачі позову, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в іншій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 141, 258259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 01.07.2021, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.