Справа № 409/1183/21
Пров. № 2-о/409/243/21
У Х В А Л А

16 червня 2021 року смт Білокуракине

БІЛОКУРАКИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі головуючого судді Титова А.О.

за участю секретаря судового засідання Малик А.М.

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білокуракинського суду Луганської області цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області,

про встановлення факту перебування на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1 , звернулась до суду в порядку статті 315 ЦПК України із заявою про встановлення факту перебування її на утриманні у свого покійного чоловіка - ОСОБА_2 .

16.06.2021 року від заінтересованої особи - Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, надійшов відзив на заяву, в якому ПФУ просить суд в задоволенні заявлених вимог відмовити в повному обсязі. Свою позицію ПФУ обґрунтовує тим, що заявницею не доведено факт її перебування на утриманні свого чоловіка, заявниця та її чоловік були зареєстровані за різними адресами, із заявою встановленої форми про перехід на пенсію у зв`язку із втратою годувальника заявниця до ПФУ не зверталася.

Суд, дослідвиши матеріали справи, звертає увагу на наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною третьою статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду: від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61 24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 6114667св20), у постановах Луганського апеляційного суду у справах №428/1735/20, №419/1402/20, №425/895/20 та в інших.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ в порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний із порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умови, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Метою звернення заявника із заявою про встановлення факту перебування на утриманні є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для призначення пенсії у разі втрати годувальника.

В свою чергу, заінтересована особа - Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області просить суд заявнику в задоволенні його вимог відмовити. Свою позицію обґрунтовує тим, що заявницею не доведено факт її перебування на утриманні свого чоловіка та із заявою встановленої форми про призначення пенсії заявниця до ПФУ не зверталася.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що факти, про встановлення яких просить заявник, не підлягають з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви встановлено, що від встановлення таких фактів буде залежати виникнення права на пенсію у разі втрати годувальника, розмір пенсії.

Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у даному випадку вбачається спір про право на пенсійне забезпечення у разі втрати годувальника, а тому заяву слід залишити без розгляду.

За викладеного, керуючись ст.ст. 257, 259, 260, 294, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику право на звернення до суду на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області А.О.Титов