САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/505/21
Провадження №2/726/183/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20.05.2021 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Байцар Л. В., при секретарі Осипчук Ю.М., розглянувши у судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В позові посилається на те, що він є власником житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 . За даною адресою, згідно довідки про склад осіб, місце проживання яких зареєстроване у житловому приміщенні №294076 від 01.04.2021 року зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за вказаною адресою фактично не проживають, будь яких їх речей у будинку немає, фактично проживають у АДРЕСА_2 . Факт не проживання відповідачів підтверджується нотаріально засвідченими свідченнями сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 05.03.2021 року.

Просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, та не заперечує щодо заочного рішення по справі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Згідно вимог статі 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідачка була повідомлений належним чином про слухання справи, не повідомила суду про причини своєї неявки. Позивач не заперечував проти заочного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішенням Садгірського районного суду від 03.10.2013 року Виділено ОСОБА_1 , житловий будинок літ. А, загальною площею 40.6 кв.м, в тому числі житловою площею 20.8 кв.м та належний до нього сарай літ. Б, літню кухню літ. В, колодязь 1, погреб Пг та вбиральню літ. Г із збереженням поштової адреси: АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на вказаний будинок із належними до нього господарськими будівлями і спорудами. Виділено ОСОБА_1 однокімнатний житловий будинок літ. З, загальною площею 20.0 кв.м, в тому числі житловою 14.1 кв.м та присвоїти йому поштову адресу: АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок.

Судом встановлено, що згідно витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №11456274 від 24.10.2013 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок із належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що згідно довідки про склад осіб, місце проживання яких зареєстроване у житловому приміщені/будинку №294076 від 01.04.2021 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що згідно нотаріально посвідченої заяви серії НМР 091912 від 05.03.2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заявляють що у житловому будинку за АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично не проживають, та за вказаною адресою не перебувають, будь-яких їх речей в будинку немає.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У силу ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна мас право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.

Відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 р. зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради за зверненням заінтересованої особи на підставі відповідного рішення суду, що набрало законної сил про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Відповідно до ст.150 ЖК України власник житла має право користуватися ним на власний розсуд.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 319, 405 ЦК України, ст..ст. 263-265, 280, 281-283 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30-ти з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцятиднів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя Л. В. Байцар