ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/5545/21 Головуючий в І інстанції: Рядча Т.І.
Номер провадження: 22-ц/819/1145/21 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Філіпенко Ольги Володимирівни, діючої від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09 квітня 2021 року, у складі судді Рядчої Т.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України в особі філії Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономної Республіці Крим та м. Севастополі, треті особи: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Акціонерне Товариство "Завод "Маяк" про звільнення транспортного засобу з-під податкової застави,

В С Т А Н О В И В :

01 квітня 2021 року адвокат Філіпенко Ольга Володимирівна, діюча від імені ОСОБА_1 , звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з вказаним позовом, в якому просила звільнити з-під податкової застави, яка була зареєстрована 24.01.2019 року за №17271180 на підставі акту від 21.01.2019 року №88, транспортний засіб марки Skoda Superd 2.0 TDi 140 HP Active 6 AT, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , об`єм двигуна: 1968 см куб, 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , чорного кольору.

Позов обґрунтований тим, що позивачка є єдиним власником вказаного автомобіля, оскільки купила його на електронних торгах відповідно до Протоколу проведення електронних торгів №405558 від 13.05.2019 року та Акту про проведення електронних торгів від 27.05.2019 року, сплативши 388645,00грн, й отримала автомобіль згідно Акту прийому-передачі від 27.05.2019 року. Натомість в подальшому, при спробі перереєстрації автомобіля в Регіональному сервісному центрі МВС у м. Києві вона отримала відмову, оскільки в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровані обтяження, а саме: податкова застава за №17271180, обтяжувач ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. На її звернення до відповідача про звільнення автомобіля з-під застави їй було відмовлено згідно відповіді від 04.03.2021 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09 квітня 2021 рокувказану цивільну справу було передано на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва (м. Київ, вул. Полковника Потєхіна, 14-а).

В апеляційній скарзі адвокат Філіпенко Ольга Володимирівна, діюча від імені ОСОБА_1 ,просить скасувати зазначену ухвалу й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права. Зокрема вказала, що суд не звернув увагу на те, що "податкова застава" і "арешт майна" є окремими видами публічних обтяжень (ст.ст.37-38 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень") і що застосування виключної підсудності може мати місце лише до обтяження майна у вигляді арешту, а не будь-якого обтяження, в тому числі податкової застави, яка має місце у нашому випадку.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Приймаючи оскаржувану ухвалу від 09 квітня 2021 року, суд першої інстанції, пославшись на ч.2 ст.30 ЦПК України, виходив з того, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини, а відповідно до Акту приймання-передачі транспортного засобу від 27.05.2019 року автомобіль передано позивачці, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак до такого висновку суд першої інстанції прийшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем цей позов пред`явлено до Херсонського міського суду Херсонської області(а.с.1-12).

За загальним правилом, встановленим ст.27 ЦПК України:

--- позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (частина 1);

--- позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (частина 2).

Статті 28-30 вказаного Кодексу містять виключення із загального правила.

Зокрема, згідно ч.2 ст.30 вказаного Кодексу позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Тобто, наявна окрема процесуальна норма, яка передбачає підсудність справ, що виникають за позовами про зняття арешту з майна, а саме необхідність пред`явлення позову лише за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Однак, вказана норма процесуального закону (ч.2 ст.30 ЦПК України), на яку послався суд першої інстанції, не може застосовуватися до спірних правовідносин з огляду на таке.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" ("Види публічних обтяжень") до публічних обтяжень належать:

1) податкова застава;

2) накладення арешту на рухоме майно на підставі рішення суду для забезпечення цивільного позову або при порушенні провадження у справі про банкрутство громадянина-підприємця;

3) звернення стягнення на рухоме майно відповідно до рішення суду, винесеного за позовом, який стосується виконання незабезпечених зобов`язань боржника;

5) накладення арешту на рухоме майно на підставі рішень уповноважених органів (осіб) у випадках, встановлених законом;

51) обтяження рухомого майна, наданого суб`єктами господарювання за кредитами (позиками), залученими державою, або державними гарантіями відповідно до частини п`ятої статті 17 Бюджетного кодексу України. Державна реєстрація таких обтяжень та зміна відомостей про них проводяться у порядку, встановленому цим Законом, за заявою центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової і бюджетної політики, або іншого центрального органу виконавчої влади, що отримує таке рухоме майно відповідно до зазначеного положення Бюджетного кодексу України;

6) інші обтяження рухомого майна, які кваліфікуються публічними.

Згідно п.п.14.1.155. п.14.1. ст.14 ПК України податкова застава це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

За положеннями ч.ч.1 і 2 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника; арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Порядок подання позову про зняття арешту визначено у ч.1 ст.59 вказаного Закону, відповідно до якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Отже, "податкова застава" і "арешт майна" є окремими видами обтяження рухомого майна (публічних обтяжень), передбаченого Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", мають окремий режим застосування, виникають з різних правових підстав.

В той же час правила ч.2 ст.30 ЦПК України щодо виключної підсудності стосуються виключно позовів про зняття арешту з майна і не застосовуються при вирішенні спору про скасування чи зняття податкової застави, яку накладено з метою забезпечення сплати платником податків, грошового зобов`язання та пені.

В іншому випадку в зазначеній нормі закону було б зазначено, що правила виключної підсудності стосуються будь-якого виду обтяжень.

У своїй постанові від 24.03.2020 року у справі №641/6897/17 Верховний Суд висловив таку правову позицію:

"Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном".

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 02.09.2020 року у справі № 910/15889/19.

Таким чином, враховуючи обставини справи, позивач правомірно звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з негаторним позовом, виключну підсудність для розгляду якого положеннями ЦПК України не визначено. А тому при визначенні підсудності даного спору слід керуватися загальними нормами ЦПК України, які регулюють територіальну підсудність цивільних справ, а саме ст.27.

На зазначене обґрунтовано послався скаржник у своїй апеляційній скарзі.

Суд же першої інстанції на вказане уваги не звернув, не врахував того, що "податкова застава" і "арешт майна" є окремими видами публічних обтяжень і що застосування виключної підсудності може мати місце лише до обтяження майна у вигляді арешту, а не будь-якого обтяження, в тому числі податкової застави, яка має місце у нашому випадку.

Оскільки суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права то відповідно до положень п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду скасувати й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Філіпенко Ольги Володимирівни, діючої від імені ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09 квітня 2021 рокускасувати й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 01 червня 2021 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська