ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1182/21 Справа № 203/1665/19 Головуючий у першій інстанції: Католікян М. О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у його інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування Центральної районної в місті Дніпрі ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 . У квартирі також зареєстровані ОСОБА_2 (колишній чоловік), його малолітня дочка від іншого шлюбу ( ОСОБА_3 ) та батько ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , які у квартирі тривалий час не мешкають без поважних причин. Позивачка вимушена нести відповідні витрати з утримання житла за відповідачів. Крім того, у квартирі зареєстровані і мешкають дочка позивачки, а також її онук. На утриманні позивачки також перебуває спільна дитина сторін, що має статус особи з інвалідністю. Тому, позивач просила, на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що згідно довідки №3041 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 24 квітня 2019 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані відповідач ОСОБА_2 (наймач), ОСОБА_4 (батько наймача), відповідачка ОСОБА_1 (колишня дружина), ОСОБА_6 (донька), ОСОБА_7 (донька), ОСОБА_3 (донька) (а.с.4 т.1).

Відповідно до довідки №4341 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 24 квітня 2019 року, в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровано також ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.69 т.1).

Встановлено, що позивачка вселилась у вказану квартиру та була зареєстрована у ній у звязку з реєстрацією 05 грудня 2003 року шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , який є наймачем спірного житла. Дані обставини визнані сторонами, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання.

Згідно рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 червня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 05.12.2003 перебували у шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; з грудня 2010 року сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. В рішенні зазначено, що позов про розірвання шлюбу предявлений ОСОБА_2 з підстав відсутності взаєморозуміння з ОСОБА_1 , через постійні конфлікти сторін з різних причин. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 червня 2011 року, яке набрало законної сили 02.07.2011 року, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.62 т.1).

Згідно пояснень сторін у судових засіданнях, між позивачкою та відповідачами склались вкрай неприязні стосунки.

Позивачкою надано копію постанови від 24.05.2006 року про відмову у порушенні кримінальної справи за наслідками розгляду матеріалу №2009, відповідно до якої 19.05.2006 року в Кіровському РО зареєстровано заяву ОСОБА_1 за фактом заподіяння їй фізичного болю ОСОБА_2 (а.с. 232 т.1).

На підтвердження позову позивачкою надано копії двох актів від 20.03.2014, відповідно до яких з 1998 року ОСОБА_4 та з лютого 2013 року ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 не проживають. Акти складені з метою одержання субсидій. Акти складені та підписані позивачкою ОСОБА_1 , сусідкою з квартири 1а ОСОБА_9 та сусідкою з квартири 2 ОСОБА_10 (а.с.6, 7 т.1). Відповідно до копій актів, на кожному з актів наявний напис паспортиста КП Житлове госпордаство Кіровського району Дніпропетровської міської ради, що дані паспортів звірено; напис завірений печаткою.

Відповідно до копій двох актів про фактичне проживання особи від 26.04.2019 виданих ТОВ Аварійна сервісна служба, в квартирі АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; з 21.11.2018 за даною адресою не проживає ОСОБА_3 ; з 2012 року за даною адресою не проживає ОСОБА_2 ; з 1999 року за даною адресою не проживає ОСОБА_4 (а.с.8, 9 т.1). Акти складені для призначення та надання субсидій. Відповідно до копій актів, вони підписані ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; наявний підпис директора ТОВ АСС, який завірений печаткою.

Суду надані копії квитанцій з оплати житлово-комунальних послуг щодо вказаного вище житла. Частина квитанцій містять інформацію про платника ОСОБА_1 , однак у значній кількості квитанцій у якості платника вказаний відповідач ОСОБА_2 з виправленням або дописуванням ініціалів позивачки; виправлення та дописки належним чином не завірені, інформація про особу, яка здійснила виправлення та про час внесення виправлень не вказана (а.с.10-30 т.1).

Апеляційним судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №258127684 від 25.05.2021, відомості щодо власника квартири АДРЕСА_1 - відсутні.

Згідно ч.1 та 2 ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Статтею 72 Житлового Кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги непредставлення позивачем належних, допустимих та достатніх доказів непроживання відповідачів без поважних причин понад шість місяців у квартирі АДРЕСА_1 , - суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність даного позову, який заявлений позивачкою на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України.

Надані позивачкою копії актів від 20.03.2014 та від 26.04.2019 не містять інформації про те, на підставі яких досліджень, спостережень були здійснені відповідні висновки щодо непроживання або проживання певних осіб у спірному житловому приміщенні. В актах не вказані причини непроживання відповідачів у квартирі. Акти підписані сусідами, однак в актах не зазначено інформацію щодо тривалості проживання кожного з вказаних осіб (сусідів) в буд. АДРЕСА_3 . Кожен із актів складений з певною метою для вирішення питання щодо призначення субсидій. Оригінали вказаних актів суду не представлені; клопотань про витребування відповідних письмових доказів судом - не заявлено.

Місцевий суд обгрунтовано надав критичної оцінки показам свідка ОСОБА_10 , яка була підписантом актів. Вказана особа під час допиту зазначила, що є подругою позивачки, має негативне ставлення до ОСОБА_2 , що, на думку колегії, свідчить про її небезсторонність, що негативно впливає на обєктивність свідчень. Крім того, покази свідка побудовані на поодиноких візитах до спірної квартири, що не дозволяє зробити обєктивних висновків про факт непроживання кожного з відповідачів, тривалість та причини непроживання.

З урахуванням наведеного вище, колегія дійшла висновку, що копії актів від 20.03.2014 та від 26.04.2019, покази вищевказаного свідка не є належними, допустимими та достатніми доказами для встановлення факту непроживання кожного з відповідачів у спірному житловому приміщенні понад 6 місяців без поважних причин.

Надані позивачем квитанції про оплату комунальних послуг не доводять факт непроживання відповідачів у квартирі АДРЕСА_1 .

Реєстрація відповідачем ОСОБА_2 у вказаній квартирі його доньки ОСОБА_3 є правом наймача згідно ст.65 Житлового Кодексу України.

Крім того, відповідно до змісту апеляційної скарги, відзиву, усних пояснень учасників справи у судовому засіданні, між позивачкою та відповідачами склались вкрай неприязні стосунки, що перешкоджає відповідачам користуватись спірним житловим приміщенням.

Відповідно до пояснень у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, відповідачі не втратили інтерес до спірної квартири. Відповідач ОСОБА_2 , зокрема, зазначив, що він періодично приходить у квартиру АДРЕСА_1 , де залишились належні йому речі: пральна машинка, килим, молоток, пилка, інші інструменти, сервіз його бабусі, тощо. Наведені доводи відповідачів позивачкою не спростовані.

Клопотань про надання інших доказів, про витребування відповідних доказів судом учасниками справи не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засіданні суду апеляційної інстанції.

Колегія приймає до уваги, що позов у даній справі заявлений з підстав ст.ст. 71, 72 ЖК України; інші правові підстави позовних вимог позивачкою не зазначені, що підтверджується змістом позовної заяви.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

Суд звертає увагу, що позивачка не позбавлена можливості, на захист своїх прав та законних інтересів, звернутись до суду з іншим позовом, з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді