РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» травня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Молінській С.В.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа без самостійних вимог - Львівська міська рада

представник відповідача Кузюра В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Львівська міська рада, про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням,

у с т а н о в и в:

21 грудня 2021 року ОСОБА_1 пред`явила в суд позов до ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог Брюховицької селищної ради, про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

В обгрунтування позовних вимог зазначала, що на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2015 року вона є власницею будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №38949922 від 11 червня 2015 року. В цьому будинку вона проживає разом зі своїм чоловіком, який є інвалідом 2 групи загального захворювання, донькою ОСОБА_3 і малолітньою онукою.

У вищевказаному будинку з 03 січня 2017 року також зареєстрований колишній чоловік доньки відповідач ОСОБА_2 , шлюб з яким було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18 травня 2020 року.

Після звільнення з органів Служби безпеки України ОСОБА_2 перейшов на роботу в Службу власної безпеки Державної фіскальної служби України і з 2018 року постійно проживає у м. Києві.

У той же час, згідно наказу департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 09 серпня 2019 року №384 відповідач ОСОБА_2 зарахований на квартирний облік відповідно до «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання їм жилих приміщень в Україні» та включений у список внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цінність України складом сім`ї з трьох осіб: він, дружина - ОСОБА_3 і донька - ОСОБА_4 . На квартирному обліку у Львівській міській раді відповідач перебуває з 09 серпня 2019 року за №27831. Згідно витягу з протоколу №25 від 05 вересня 2019 року відповідачу ОСОБА_2 , як учаснику бойових дій, призначена грошова компенсація за належні для отримання жилі приміщення в сумі 1 570 911,04 грн. з розрахунку на сім`ю з трьох осіб (він, дружина - ОСОБА_3 , донька - ОСОБА_4 ).

З метою отримання бюджетних коштів у вказаній сумі ОСОБА_2 12 жовтня 2019 року уклав договір №4 з АТ «Ощадбанк» про відкриття обслуговування і спеціального поточного рахунку для зарахування грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення і по заяві 12 жовтня 2019 року відкрив поточний рахунок і отримав картку реквізитів філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 .

Під час приїзду відповідач ОСОБА_2 постійно влаштовував сварки і ображав її, позивача, доньку нецензурною лайкою у присутності дитини і на зауваження не реагував. 3 21 листопада 2019 року донька ОСОБА_3 припинила з ним подружні відносини і звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу.

При цьому, з ОСОБА_2 була досягнута домовленість, що йому залишаються два автомобілі, мотоцикл і інші речі, а він, в свою чергу, добровільно знімається з реєстрації за адресою належного їй на праві приватної власності житлового будинку. Однак, він порушив свої обіцянки і не знявся з реєстрації після того, як забрав майно.

01 лютого 2020 року відповідач ОСОБА_2 забрав мотоцикл, а протягом березня-травня 2020 року його син від першого шлюбу ОСОБА_5 вивіз зимову гуму на автомобілі, собаку, одяг і інші речі. Останніми були також вивезені дві металевих шафи зі зброєю, газонокосилка, генератор тощо.

В день винесення рішення суду про розірвання шлюбу 18 травня 2020 року ОСОБА_2 придбав гаражний бокс і 3-х кімнатну квартиру, загальною площею майже 140 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , оформивши договори купівлі-продажу на свою матір, ОСОБА_6 , яка є пенсіонеркою і проживає у м. Львові.

Відповідач ОСОБА_2 проживає зі співмешканкою ОСОБА_7 однією сім`єю, вони разом у вересні 2020 року виїжджали на відпочинок в Туреччину та він користується придбаною квартирою і паркомісцем за вказаною вище адресою у м. Києві.

Після розірвання шлюбу її, ОСОБА_1 , донька ОСОБА_3 10 серпня 2020 року звернулася з заявою в управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про внесення змін в протокол №25 від 05 вересня 2019 року про призначення грошової компенсації і виключення її і дитини зі складу членів сім`ї ОСОБА_2 .

Листом №2603-1063 від 10.09.2020 начальник управління соціального захисту повідомив доньку, що згідно протоколу №16 від 20 серпня 2020 року ОСОБА_2 проведене перерахунок розміру грошової компенсації з розрахунку на одну особу.

Вказані обставини можуть підтвердити свідки: ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 .

З огляду на такі факти, враховуючи приписи ст. 41 Конституції України, ст. 15, ч.1 ст. 316, ч.1 ст. 317, ч.ч.1,2 ст. 319, ч.1 ст. 321, ч.1 ст. 383, ст. 391, ч.2 ст. 405, ч.2 ст. 406 ЦК України, ст. 150, ч.ч.1 3 ст. 156 ЖК України, просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Глинської Г.Б. від 24 грудня 2020 року вищевказана позовна заява ОСОБА_1 була прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито та вирішено проводити судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

28 січня 2021 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_10 подав до суду відзив, в якому зазначив наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 11 червня 2015 року позивач ОСОБА_1 дійсно значиться власником будинку АДРЕСА_1 . Однак останньою не повідомлено, що вказаний будинок було придбано на спільні кошти, як батьків його колишньої дружини ( ОСОБА_8 , ОСОБА_1 ), так і на кошти його, відповідача, родини, що було викликано безпосередньою участю ОСОБА_2 в проведенні антитерористичної операції під час проходження військової служби в Службі безпеки України в 2014-2017 роках, внаслідок чого, перебування батьків дружини на тимчасово окупованій території створювало загрозу для їхнього життя. Також, за рахунок відповідача ОСОБА_2 в будинку був зроблений ремонт з облаштуванням будинку побутовою технікою.

Твердження позивача ОСОБА_1 не в повній мірі відповідають дійсності, оскільки до набрання законної сили рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18 травня 2020 року про розірвання шлюбу ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_2 , як проживав у м. Києві за місцем роботи, так і на вихідних він проживав за місцем реєстрації.

Відповідач ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій та внутрішньо переміщеної особи, у зв`язку з чим, разом із сім`єю знаходився на квартирному обліку у Львівській міській раді. У зв`язку з цим, його родині на підставі Постанови Кабінету міністрів України від 18.04.2018 №280 була нарахована грошова компенсація за належне для отримання житлове приміщення в сумі 1 570 911, 04 грн. Проте, його колишня дружина важко перенесла розлучення, яке стало причиною її нервового зриву та суттєвого психоемоційного напруження в її батьків. Вказане підтверджується неадекватною поведінкою, як позивача, так і її доньки, що призводить до спотворення ними реальних подій та фактів, а також вчинення дій на погіршення становища дитини (відмова від належної їй компенсації, як члену родини кровного споріднення ОСОБА_2 ), що підтверджується позовною заявою та доданими до неї документами.

Після розірвання шлюбу відповідачем ОСОБА_2 було досягнуто домовленості, як з позивачем, так і з її донькою, що він не збирається звертатись до суду з приводу поділу майна, оскільки його внесок у будинок та всі створені ним умови в ньому, мають залишитись його доньці ОСОБА_4 .

З урахуванням викладеного, реєстрація місця проживання відповідачу ОСОБА_2 потрібна лише для продовження перебування на квартирній черзі в Львівській міській раді, оскільки відповідач, як учасник бойових дій та внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території, не має іншого житлового приміщення для перереєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Однак, оскільки жодних домовленостей про користування житлом між відповідачем та позивачем досягнуто не було та з моменту набрання законної сили рішення Шевченківського районного суду м. Львова про розірвання шлюбу не минуло одного року, то позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є передчасними та в їх задоволенні просить відмовити.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 березня 2021 року цивільна справа №466/10405/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Брюховицька селищна рада м. Львова, про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, була передана розгляду судді Кавацюку В.І.

Ухвалою судового засідання Шевченківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2021 року, у зв`язку з набранням чинності Закону України №1009-ІХ від 17.11.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування та районних державних адміністрацій», Брюховицька селищна рада м. Львова була виключена з числа учасників процесу та в якості третьої особи без самостійних вимог залучено її правонаступника Львівську міську раду.

В судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 07 травня 2021 року о 10.00 год., позивач ОСОБА_1 не з`явилась та 07 квітня 2021 року на адресу суду надійшли її письмові пояснення в підтримання позовних вимог та клопотання про розгляд справи без її участі у зв`язку з погіршенням стану здоров`я після перенесеної операції по заміні суглобу стегна лівої ноги.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився повторно та 03 травня 2021 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника ОСОБА_10 про розгляд справи без його участі.

Представник Львівської міської ради Балюєв С.В., яка була залучена до участі в справі в якості третьої особи, в судове засідання не з`явився та подав клопотання про розгляд справи без його участі.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 07 травня 2021 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована з 24 липня 2015 року та проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 , який належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 11 червня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Матвіїв Л.І., що підтверджується долученими до справи копіями витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №38949922 від 11 червня 2015 року та довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію №1019, виданої виконавчим комітетом Брюховицької селищної ради 19 листопада 2020 року.

Крім неї, позивача, в цьому будинку проживають: її чоловік - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інвалід 2 групи загального захворювання (зареєстрований 24 липня 2015 року); донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_5 ); внучка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

З 03 січня 2017 року в даному будинку також зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є колишнім зятем позивача ОСОБА_1 , оскільки перебував з 24 квітня 2009 року в зареєстрованому шлюбі з донькою позивача ОСОБА_3 .

Подружнє життя між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не склалося та у зв`язку з цим у листопаді 2019 року вони припинили подружні відносини та ведення сумісного господарства. Після цього ОСОБА_3 пред`явила в суд позов про розірвання шлюбу та рішенням Шевченківського районного суду м. Львова в цивільній справі №466/545/20 від 18 травня 2020 року, копія якого долучена до матеріалів справи, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій, є внутрішньо переміщеною особою та раніше проходив службу в органах Служби безпеки України. Після звільнення з органів Служби безпеки України ОСОБА_2 перейшов на роботу в Службу власної безпеки Державної фіскальної служби України та фактично з 2018 року постійно проживає у м. Києві.

Згідно наказу департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 09 серпня 2019 року №384 відповідач ОСОБА_2 відповідно до «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання їм жилих приміщень в Україні» був зарахований на квартирний облік та включений у список внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цінність України складом сім`ї з трьох осіб: він, дружина - ОСОБА_3 та донька - ОСОБА_4 .. Згідно витягу з протоколу №25 від 05 вересня 2019 року засідання комісії Львівської міської ради щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації (адресної допомоги) за належні для отримання жилі приміщення (у тому числі на умовах співфінансування) деяких категорій осіб, які брали участь у Революції Гідності, захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, відповідачу ОСОБА_2 , як учаснику бойових дій, була призначена грошова компенсація за належні для отримання жилі приміщення в сумі 1570911,04 грн. з розрахунку на сім`ю з трьох осіб.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 10 серпня 2020 року звернулася з заявою в управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про внесення змін у вищевказаний протокол №25 від 05 вересня 2019 року про призначення грошової компенсації і виключення її і дитини зі складу членів сім`ї ОСОБА_2 .

Листом №2603-1063 від 10.09.2020 за підписом начальника управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Кобрина І. доньку позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 було повідомлено, що згідно протоколу №16 від 20 серпня 2020 року відповідачу ОСОБА_2 проведене перерахунок розміру грошової компенсації з розрахунку на одну особу.

З позовної заяви ОСОБА_1 та її письмових пояснень вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 з листопада 2019 року, він вивіз з вказаного будинку всі свої речі та не приймає участі в оплаті за комунальні послуги. В травні 2020 року він придбав гаражний бокс трикімнатну квартиру, загальною площею 136 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , оформивши договори купівлі-продажу на свою матір, ОСОБА_6 , яка є пенсіонеркою і проживає у м. Львові. У вказаній квартирі він проживає однією сім`єю зі своєю співмешканкою, з якою разом у вересні 2020 року виїжджав на відпочинок в Туреччину.

Факт свого не проживання в спірному будинку з вищевказаного часу (листопада 2019 року) не спростував в судовому засіданні ні відповідач ОСОБА_2 , ні його представник ОСОБА_10 .

Положеннями ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян.

Відповідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Приписами ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до положень ч.1. ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Положеннями ч.2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч.2 ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до 4.1,3 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користуванням цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведення ремонту.

Враховуючи встановлені судом обставини про те, що відповідач ОСОБА_2 фактично не проживає в спірному будинку з листопада 2019 року, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 15, ч.1 ст. 316, ч.1 ст. 317, ч.ч.1,2 ст. 319, ч.1 ст. 321, ч.1 ст. 383, ст. 391, ч.2 ст. 405, ч.2 ст. 406 ЦК України, ст. 150, ч.ч.1 3 ст. 156 ЖК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Львівська міська рада, про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 ;

третя особа без самостійних вимог: Львівська міська рада, адреса місцезнаходження: 79006, м. Львів, площа Ринок,1, код ЄДРПОУ 04055896.

Повний текст рішення складено 14 травня 2021 року.

Суддя В. І. Кавацюк