ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/903/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №2-4557/11 Категорія: на ухвалу Пироженко С.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лавріненко Євгенія Юрійовича на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2021 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», зацікавлені особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , боржник ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду з даною заявою.

В обґрунтування поданої заяви вказало, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі №2-4557/11 від 07.06.2012 року, позовні вимоги ВАТ КБ «Надра» задоволено, вирішено стягнути солідарно з (боржник: ОСОБА_1 ), ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №265п/12/2007-840 від 29.11.2007 року, судовий збір в сумі 1411,50 грн.

За вищевказаним судовим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси 08.08.2013 року видано виконавчий лист №2-4557 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ВАТ КБ «Надра» (ВП №40068733).

Згідно умов Договору №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року первісний кредитор ПАТ «КБ «Надра» відступив права вимоги за кредитним договором №265п/12/2007-840 від 29.11.2007 року на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», разом з усіма додатками до нього (в т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

На підставі викладеного ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» просило суд замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні №40068733 з примусового виконання виконавчого листа №2-4557, що видав Соснівський районний суд м. Черкаси відносно боржника ОСОБА_1 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором з ПАТ КБ «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника: ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», як такий, що набув всі права та обов`язки стягувача згідно з Договором про відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги від 05.08.2020 року.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2021 року заяву задоволено частково.

Замінено стягувача у виконавчому провадженні № 40068733 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4557, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси відносно боржника ОСОБА_1 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (адреса: м. Дніпро, вул. Автотранспортна 2, офіс 205, ).

Ухвала суду мотивована тим, що дійсно, є підстави для заміни стягувача як вибулої сторони на його правонаступника.

Разом з тим, судом першої інстанції звернуто увагу на те, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 29 квітня 2013 року було встановлено, що рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 14 березня 2013 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПАТ КБ «Надра» про визнання договору поруки припиненим, задоволено та визнано припиненим з 10 грудня 2010 року договір поруки, укладений 29 листопада 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра» щодо зобов`язань, які витікають з кредитного договору № 265п/12/2007-840 від 29 листопада 2007 року, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 . Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 25 квітня 2013 року зазначене рішення залишено без змін.

Виходячи з цього, суд дійшов висновку, що заява ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження підлягає до часткового задоволення, а саме до заміни стягувача у виконавчому провадженні № 40068733 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4557, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси відносно боржника ОСОБА_1 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», без зазначення про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Лавріненко Є.Ю., вважаючи ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, а також постановленою судом з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просив її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в наданих матеріалах відсутній акт прийому-передачі на виконання договору кредиту №265п/12/2007-840 від 29.11.2007 року, тобто відсутні докази фактичного переходу прав від ПАТ КБ «Надра» до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Разом з тим, зазначає, що відомості згідно акту про реалізацію предмета іпотеки ПАТ КБ «Надра» зазначено , проте заявник в своїй заяві до Соснівського районного суду вказує . Звідси виникає безліч запитань з приводу наявності права на стягнення заявника, оскільки даний факт свідчить про різні юридичні особи.

Отже, суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що заявник не підтвердив свої повноваження, а саме зазначені коди ЄДРПОУ в досліджених судом документах та зазначених даних самим заявником є різними, що є недопустимим фактом.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

24 червня 2021 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання адвоката Лавріненка Є.Ю. поданого в інтересах ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи, яке мотивовано тим, що в цей же день 24.06.2021 року він бере участь у проведенні слідчих дій у кримінальному провадженні №0000305, в звенигородському районному відділі поліції ГУ НП в Черкаській області.

Перевіривши зазначені підстави для відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку в разі неявки у судове засідання учасника справи щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Алментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність в судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Представник ОСОБА_4 , посилаючись у клопотанні на те, що він залучений до проведення слідчих дій у кримінальному провадженні в іншому місті, жодних доказів на підтвердження заявленого клопотання до суду апеляційної інстанції не надав.

З метою дотримання строків розгляду справи, судова колегія приходить до висновку про розгляд справи за відсутності представника ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебувала цивільна справа № 2-4557/11 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» про зміну умов кредитного договору, за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_1 про розірвання договору поруки, зустрічною позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 червня 2012 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» про зміну умов кредитного договору відмовлено. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_1 про розірвання договору поруки відмовлено. Зустрічний позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором на загальну суму 117 615,87 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 05.12.2011 року складає 939 739 грн. 04 коп. А також стягнуто солідарно судовий збір в сумі 2 823 грн.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 29 квітня 2013 року у вказаній справі рішення Соснівського районного суду від 07 червня 2012 року змінено в частині задоволення зустрічних позовних вимог ПАТ КБ «Надра», стягненні на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором та судового збору і ухвалено в цій частині нове.

Зустрічний позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимог ПАТ КБ «Надра» щодо стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 265п/12/2007-840 від 29 листопада 2007 року та судового збору. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» судовий збір по 1 411 грн. 50 коп. з кожного. В іншій частині рішення залишено без змін.

Рішення Апеляційного суду Черкаської області набрало чинності та в касаційному порядку не оскаржувалося.

На виконання вказаного рішення 08 серпня 2013 року видано виконавчий лист № 2-4557 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ВАТ КБ «Надра», який пред`явлено на виконання до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (виконавче провадження № 40068733).

Згідно умов Договору «Про відступлення прав вимоги»» від 05 серпня 2020 року первісний кредитор ПАТ «КБ «Надра» відступив права вимоги за кредитним договором № 265п/12/2007-840 від 29.11.2007 року на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти виконавчі дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватись на будь-якій стадії процесу. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Щодо тверджень скаржника в частині того, що згідно акту про реалізацію предмета іпотеки ПАТ КБ «Надра» зазначено , водночас як заявник при зверненні до суд із даною заявою вказав код ЄДРПОУ банку 20025456, то колегія суддів, перевіривши їх доходить наступних висновків.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ПАТ КБ «Надра» присвоєно .

Водночас як видно із кредитного договору №265п/12/2007-840 від 29.11.2007 року в розділі реквізити сторін, у філії ВАТ КБ «Надра» Черкаське РУ відділення №12 зазначено . Такий код ЄДРПОУ іпотекодеражтеля ПАТ КБ «Надра» вказано і в Акті про реалізацію предмета іпотеки від 24.04.2017 року.

Відповідно до частини 4 статті 89 ЦК України до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Згідно з частинами 1, 5 статті 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Згідно з пунктом 20 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, дані про відокремлені підрозділи юридичної особи , зокрема, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу.

Відповідно до листа Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 16.02.2005 року за № 895/0/2-05 «Про присвоєння коду ЄДРПОУ відокремленому підрозділу» , роз`яснено, що відповідно до статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (Закон про реєстрацію) відомості про відокремлені підрозділи юридичної особи залучаються до її реєстраційної справи та включаються до Єдиного державного реєстру. В Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, відомості про ідентифікаційний код філії або представництва. Програма АРМу, яка розроблена з урахуванням вимог Закону про реєстрацію, передбачає наявність ідентифікаційного коду відокремленого підрозділу. Отже, зазначення ідентифікаційного коду відокремленого підрозділу при включенні відомостей про цей відокремлений підрозділ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців є обов`язковим.

Отже, є ідентифікаційним кодом відокремленого підрозділу ПАТ КБ «Надра», а саме філії ВАТ КБ «Надра» Черкаське РУ.

Щодо тверджень апелянта, що в наданих матеріалах відсутній акт прийому-передачі на виконання договору кредиту №265п/12/2007-840 від 29.11.2007 року, тобто відсутні докази фактичного переходу прав від ПАТ КБ «Надра» до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», то перевіривши зазначені доводи колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до пункту 1 договору №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року первісний кредитор ПАТ «КБ «Надра» відступив на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників за кредитними договорами, та всіма іншими договорами, права з якими виникають у нового кредитора у зв`язку із набуттям прав на умовах цього Договору, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами про відкриття карткових рахунків, договорами поруки, договорами застави, та всіма іншими похідними договорами з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору.

За цим Договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору (п. 2 вищевказаного Договору).

Підписання акту прийому-передачі між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» договором не передбачено.

На підтвердження виниклих правовідносин ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до матеріалів справи, крім самого договору, долучено Додаток №1 до Договору №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року та платіжне доручення №1 від 06.07.2020 року.

За встановлених фактичних обставин справи ухвала суду першої інстанції про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження є по суті правильною, у зв`язку з чим колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про її незаконність та необґрунтованість.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лавріненко Євгенія Юрійовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 червня 2021 року.

Судді: