Справа № 628/1487/21
Провадження № 2/628/659/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2021 року Куп`янський міськрайоний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - Клімової С.В.,
за участю секретаря - Бавики Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Куп`янську матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», представник позивача Дашко Володимир Миколайович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд
Позивач АТ КБ «ПриватБанк», представник позивача Дашко В.М. звернувся до Куп`янського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 14.02.2012 року. Позивач вказує на те, що відповідач при підписані анкети - заяви підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15 500,00 грн.
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 625, 1054 ЦК України зобов`язання за вказаним договором не виконав, оскільки не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в результаті чого заборгованість за даним кредитним договором станом на 13.04.2021 року склала 18 648,78 грн.
Оскільки відповідачем в добровільному порядку не повернута заборгованість по кредиту позивач звернувся до суду з наступним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 18 648,78 грн.
Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 2270,00 грн., сплачені ним при подачі позову до суду.
Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 07 травня 2021 року провадження по справі було відкрито.
Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 червня 2021 року було вирішено питання про заочний розгляд справи.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги, які просить суд задовольнити, у разі неявки відповідача просив винести заочне рішення по справі.
Відповідач в судове засідання також не з`явився. Направлені на його адресу судові повідомлення повернулися до суду з відмітками « за закінченням терміну зберігання».
У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.
Відповідно до ч.10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідомо, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Так, судом встановлені наступні фактичні обставини.
14.02.2012 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 20).
Згідно з довідкою наданою АТ КБ «ПриватБанк», зазначено, що між АТ КБ « Приват Банк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 дата відкриття 14.02.2012 р. термін дії до 10/15, № НОМЕР_2 дата відкриття 10.01.2013 р. термін дії до 05/16, № НОМЕР_3 дата відкриття 03.08.2015 р. термін дії до 07/19, № НОМЕР_4 дата відкриття 14.12.2018 р. термін дії до 09/22 (а.с. 19).
Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 старт карткового рахунку за № НОМЕР_1 відбувся 14.02.2012 року, 14.02.2012 року відбулася зміна кредитного ліміту та встановлено кредитний ліміт у розмірі 1 400,00 грн, 14.02.2012 року відбулася зміна кредитного ліміту та зменшено кредитний ліміт 300,00 грн, 28.05.2013 року відбулася зміна кредитного ліміту та збільшено кредитний ліміт 2 000,00 грн, 22.09.2017 року відбулася зміна кредитного ліміту та збільшено кредитний ліміт 7 000,00 грн, 19.10.2017 року відбулася зміна кредитного ліміту та збільшено кредитний ліміт 9 000,00 грн, 14.12.2018 року відбулася зміна кредитного ліміту та збільшено кредитний ліміт 15 500,00 грн, 14.07.2020 року відбулася зміна кредитного ліміту та зменшено кредитний ліміт 15 252,96 грн, 31.07.2020 року відбулася зміна кредитного ліміту та зменшено кредитний ліміт 15 252,96 грн, 11.08.2020 року відбулася зміна кредитного ліміту та зменшено кредитний ліміт 15 252,96 грн, 25.08.2020 року відбулася зміна кредитного ліміту та зменшено кредитний ліміт 15 252,96 грн, 07.09.2020 року відбулася зміна кредитного ліміту та зменшено кредитний ліміт 15 252,96 грн, 23.09.2020 року відбулася зміна кредитного ліміту та зменшено кредитний ліміт 15 252,96 грн, 01.10.2020 року відбулася зміна кредитного ліміту та зменшено кредитний ліміт 0,00 грн (а.с. 18).
З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання, щодо повернення суми кредиту, належним чином не виконав, у результаті чого заборгованість за даним договором кредиту станом на 13.04.2021 рік склала 18 648,78 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 15 112,96 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту 15 112,96 грн, заборгованість за простроченими відсотками 3 535,82 грн ( а.с. 5-17).
14.06.2018 р. ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (скорочена назва - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (скорочена назва - АТ КБ "ПРИВАТБАНК").
Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про Акціонерні товариства"зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, повязаних зі зміною назви, у звязку з чим у зазначеній цивільній справі назва позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає заміні на АТ КБ "ПРИВАТБАНК".
Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит.
У даному випадку в анкеті-заяві від 14.02.2012 р. підписаній сторонами, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) та штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також відсотків.
Щодо стягнення відсотків позивач посилається на те, що в редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019, згідно п. 2.1.1.2.12 Сторони дійшли згоди, що в разі, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі: 84 % від простроченої суми заборгованості для картки «Універсальна голд» та 86,4% для картки «Універсальна».
Тобто, представник позивача зазначає, що вказаний розмір відсотків узгоджений за домовленістю сторін кредитного договору.
У даній справі позивач стверджував, що між ним і відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, в якій вказано, що вона разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між сторонами договір про надання банківських послуг.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
При цьому, матеріали справи не містять наданих підтверджень про такі конкретні запропоновані відповідачу ОСОБА_1 умови та правила банківських послуг у вигляді сплати відсотків у вигляді 84%, або 86,4%, а також пені за несвоєчасне погашення кредиту, з яким він був би ознайомлений під власний підпис.
Надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов (а.с.21-46) не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, так як не містять підпису відповідача про ознайомлення з ними.
При цьому, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі позивач, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди і вигляді відсотків та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.
Крім того, згідно позову, умови про нарахування 84 % від простроченої суми заборгованості для картки «Універсальна голд» та 86,4% для картки «Універсальна», які позивач просить стягнути з відповідача у розмірі 3 535,82 грн почали діяти 01.03.2019, тоді як договір між сторонами було укладено 14.02.2012 року.
Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а також розмір процентів, нарахованих на прострочений кредит, які становлять 84 % від простроченої суми заборгованості для картки «Універсальна голд» та 86,4% для картки «Універсальна».
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 14-131цс19.
Враховуючи викладене, керуючись засадами розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що відповідчем фактично отримані та використані кошти, однак в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.
За таких обставин суд вважає, що вимога позивача до відповідача частково обґрунтована, оскільки останній не виконав умов укладеного з ним договору і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 15 112 грн 96 коп..
Вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками, що зазначені у розрахунку як складова заборгованості, не ґрунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Тому суд стягує з ОСОБА_1 судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, що становить 1 845,53 грн. Тобто, 18 648,78 грн : 15 112,96 грн = 1,23 (заявлена позивачем сума заборгованості : задоволену судом суму заборгованості = коефіцієнт розрахунку судового збору), 2270,00 грн (судовий збір) : 1,23 = 1 845,53 грн (сума судового збору, який підлягав сплаті позивачем при зверненні до суду поділена на коефіцієнт розрахунку в межах задоволеної судом суми заборгованості = судовий збір пропорційно до задоволеної судом суми заборгованості).
Керуючись статтями 11, 12 13, 78, 79, 89, 141, 206, 264, 265, 280-284, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, статтями 11, 509, 526, 610, 611, 612, 623, 625, 1054, 1048-1050 ЦК України, ст. 61 Конституції України, суд
Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», представник позивача Дашко Володимир Миколайович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 845 (одна тисяча вісімсот сорок п`ять ) гривень 53 копійки.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Куп`янський міськрайонний суд шляхом подачі в 30-ти денний строк апеляційної скарги, з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://kpm.hr.court.gov.ua/sud2023/gromadyanam/csz/

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя С.В. Клімова