КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7681/2021 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

встановив:

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

У період шлюбу у них народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Добровільної згоди з відповідачем на утримання дітей не було досягнуто, тому позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів.

На даний час старша донька навчається в Національному університеті «Києво-Могилянська академія», факультет природничих наук, денна форма навчання на бюджетній основі.

Позивач не взмозі самостійно утримувати доньку, оскільки її заробітна плата дуже зменшилася на період карантину.

Донька потребує матеріальної допомоги для забезпечення їй необхідного рівня проживання та лікування.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки добровільно не надає, хоча інших утриманців немає, він працездатний, стан здоров`я дозволяє йому працювати.

Просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , 2001 року народження, у розмірі 6000 грн. на місяць до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, починаючи стягнення з 20 серпня 2020 року, і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_3 23-х років.

В інший частині позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що нею було надано довідки про сукупність захворювань у дитини, через які вона знаходиться у групі ризику в період пандемії.

Крім цього, позивач надала довідку про її заробітну плату в період нокдауну, який періодично продовжується і зараз, а також довідку про навчання ОСОБА_5 на денній формі у Києво-Могилянській академії.

Зазначає, що через ці обставини ОСОБА_3 не має фізичної можливості працювати після навчання, хоча може працювати за віком.

Звертає увагу, що її старша донька потребує матеріальної допомоги для забезпечення їй необхідного рівня проживання та лікування, так як має сукупність хвороб, які потребують щомісячного підтримання організму, а саме захворювання щитовидної залози, міопію середнього ступеню, яка потребує апаратного лікування та жорстких лінз, та дискинезію жовчовивідних шляхів.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки добровільно не надає. Інших утриманців немає, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати аліменти на утримання дітей.

Просила, скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року та ухвалити нове рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчатися у розмірі 6000 грн щомісячно, до досягнення дитиною 23-х років.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, батьками дитини є сторони - ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Після розірвання шлюбу між сторонами рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року, позивач змінила прізвище « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_1 ».

Відповідно до довідки №110/21 від 03 лютого 2021 року, ОСОБА_3 є студенткою 2 року навчання Національного університету «Києво-Могилянська академія». Денна форма навчання, 4 рівень акредитації, державне замовлення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, та стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини яка продовжує навчання у розмірі 1500 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок по утриманню дітей покладено на обох батьків.

Крім цього, суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище ОСОБА_5 - яка є повнолітньою і має можливість отримувати стипендію та прикладати самостійних зусиль для отримання власного доходу у вільний від навчання час.

Колегія суддів погоджується з прийнятим рішенням суду першої інстанції, оскільки воно ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджується з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у п.20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Батьки дитини повинні сумлінно виконувати свої батьківські обов`язки і дбати про здоров`я та матеріальний добробут дитини виходячи тільки з найкращих інтересів дитини.

Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень.

У статті 3 Конвенції ООН про права дитини зазначено: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей».

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи вищенаведені норми, а також обставини справи, зважаючи на принцип розумності та справедливості, а також обов`язок обох батьків утримувати дітей, колегія суддів апеляційного суду вважає визначений судом першої інстанції розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання його дитини, законним та обґрунтованим.

У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчатися у розмірі 1500 грн. щомісячно, до закінчення навчання дитиною.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є непереконливими та такими що не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки повнолітня дитина має можливість отримувати стипендію та прикладати зусиль для отримання власного доходу у вільний від навчання час.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба