Справа № 149/3165/14-ц
Провадження № 22-ц/801/1303/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаревич М. Г.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 рокуСправа № 149/3165/14-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л. О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Медвецького С. К.,

за участі секретаря судового засідання Файчук Я. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 травня 2021 року, постановлену у складі судді Войнаревич М. Г. в приміщенні суду в м. Хмільник, -

в с т а н о в и в :

30 жовтня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 06/08/2007/840-КВ/38 в розмірі 892640 грн. 85 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» судовий збір в розмірі 3654 грн.

21 квітня 2021 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2017 року по справі № 149/3165/14-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та з клопотанням про поновлення строків звернення із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 травня 2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення пропущеного строку для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення, відмовлено.

Відмовлено ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , у прийнятті до розгляду заяви про перегляд заочного рішення Хмільницького міськрайонного суд Вінницької області від 22.12.2017 року по справі № 149/3165/14-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що копію заочного рішення ОСОБА_1 отримала 04 січня 2018 року, її представник звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення лише 21 квітня 2021 року, тобто з пропущеним строком звернення з клопотання про поновлення строку звернення із заявою про перегляд заочного рішення. З урахуванням положень частини другої статті 126 ЦПК України, та у зв`язку з відсутністю поважних причин в поновленні строку на перегляд заочного рішення, відсутні підстави для прийняття до розгляду заяви адвоката Красіловського В. О. в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 22 грудня 2017 року по справі № 149/3165/14-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 ,подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову у прийнятті до розгляду заяви про перегляд заочного рішення, що не передбачено нормами ЦПК України. Оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції неправомірно обмежує право ОСОБА_1 на апеляційне оскарження заочного рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 червня 2021 року залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача ПАТ «Комерційний банк «Надра» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» (далі ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп»).

30 червня 2021 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відкладення розгляду справи, оскільки представник ОСОБА_2 з`явитись у судове засідання не зможе через розгляд справи в іншому судовому засіданні. Суд апеляційної інстанції ознайомившись із поданою заявою, враховуючи встановлені статтею 371 ЦПК України строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, дійшов висновку про відмову в її задоволенні, оскільки доказів зайнятості адвоката в іншому судовому процесі до заяви не додано.

У судовому засіданні представник ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп» Ковальчук Є. М. заперечив проти апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явилась хоча була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп» Ковальчук Є. М., переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 06/08/2007/840-КВ/38 в розмірі 892640 грн. 85 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» судовий збір в розмірі 3654 грн.

21 квітня 2021 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2017 року по справі № 149/3165/14-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та з клопотанням про поновлення строків звернення із заявою про перегляд заочного рішення.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення пропущеного строку для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що копію заочного рішення ОСОБА_1 отримала 04 січня 2018 року, її представник звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення лише 21 квітня 2021 року, тобто з пропущеним строком звернення з клопотання про поновлення строку звернення із заявою про перегляд заочного рішення. Поважних причин в поновленні строку на перегляд заочного рішення в клопотанні не наведено.

З урахуванням положень частини другої статті 126 ЦПК України, та у зв`язку з відсутністю поважних причин в поновленні строку на перегляд заочного рішення, відсутні підстави для прийняття до розгляду заяви адвоката Красіловського В. О. в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 22 грудня 2017 року по справі № 149/3165/14-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду першої інстанції, відмову у прийняті заяви про перегляд заочного рішення до розгляду зроблений судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої четвертої статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це.

Статтею 185 ЦПК України врегульовано питання щодо підстав залишення позовної заяви без руху та повернення заяви.

Так, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (частина перша статті 185 ЦПК України).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина третя статті 185 ЦПК України).

Таким чином, аналізуючи наведені вище положення процесуального законодавства України, можна дійти висновку, що суд першої інстанції повинен був залишити заяву про перегляд заочного рішення без руху та роз`яснити заявнику право на звернення до суду надати докази поважності пропуску строку подання заяви про перегляд заочного рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року по справі № 2-839/11.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував та не залишив заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , без руху.

Унаслідок цього поза увагою суду залишилося те, що про заочне рішення відповідач дізнався лише 01 березня 2021 року у зв`язку з проведенням виконавчих дій, у зв`язку з чим відповідач звернувся до адвоката ОСОБА_2 , який 15 березня 2021 року подавши заяву отримав копію заочного рішення 08 квітня 2021 року, а заяву про перегляд заочного рішення подав засобами поштового зв`язку 19 квітня 2021 року, тобто протягом двадцяти днів з дня отримання копії заочного рішення суду першої інстанції. Відповідач повідомлень, судових повісток про судове засідання не отримувала за адресою реєстрації АДРЕСА_1 , тому не з`явилась на судове засідання та не повідомила суд про причину своєї неявки.

Окрім цього, в клопотанні про долучення до матеріалів справи доказів ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначає, що відповідачу про заочне рішення від 22 грудня 2017 року не було відомо, оскільки з 28 червня 2018 року вона перебувала за кордоном.

Цим обставинам місцевий суд оцінки не надав у площині причин поважності пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Європейський суд з прав людини вказує, що принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником. У рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються (MALA v. UKRAINE, № 4436/07, § 48-49, ЄСПЛ, від 03 липня 2014 року).

Крім цього, відмова у прийнятті заяви про перегляд заочного рішення не передбачена положеннями ЦПК України, що позбавляє відповідача права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки без проходження процедури перегляду заочного рішення в суді першої інстанції ОСОБА_1 позбавлена права оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку (частина четверта статті 287 ЦПК України).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відмовив у прийнятті до розгляду заяву про перегляд заочного рішення без належного врахування обставин, що мають значення для справи, неправильно застосував положення Цивільного процесуального законодавства України та порушив порядок вирішення питання про перегляд заочного рішення.

Порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення встановлений статтею 287 ЦПК України.

Частиною 3 статті 287 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

У порушення зазначених вимог суд першої інстанції заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення не розглянув, а відмовив у прийнятті до розгляду з підстав пропущення строку подання такої заяви без поважних причин, чим порушив порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до частини 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд першої інстанції постановив ухвалу без належного врахування обставин, що мають значення для справи, невірно застосував положення процесуального права та порушив порядок для вирішення питання про перегляд заочного рішення, оскільки нормами ЦПК України не передбачено відмови у прийнятті до розгляду заяви про перегляд заочного рішення у зв`язку з пропуском строку на подання такої заяви.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Таким чином, відмовивши у прийнятті до розгляду заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції позбавив відповідача права апеляційного оскарження.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Аналіз змісту положень пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентна практика Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» ( Kreuz v. Poland )), вказують на те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права та має переслідувати законну мету.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Відповідно до положень статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню на підставі статті 379 ЦПК України, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 379, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 травня 2021 року у даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

С. К. Медвецький

Повний текст постанови складено 01 липня 2021 року.