Провадження № 2/752/5443/21
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

18.05.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Каченюка О.І. звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 52694,00 грн., витрати з визначення вартості матеріального збитку в сумі 1500,00 грн.

В обгрунтування позову зазначено, що 16.05.2020 року о 21-25 год. в м. Києві по вул. Кільцева, 1-Б відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Ravon R4» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача та автомобіля «Subaru» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 . Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.06.2020 року у справі № 752/10627/20, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні зазначеної аварії. Позивач вказує, що внаслідок зазначеної аварії автомобіль отримав механічні пошкодження та відповідно до звіту від 10.07.2020 року, вартість матеріального збитку склала суму в розмірі 30619,84 грн., а вартість відновлювального ремонту - 36265,54 грн. Позивачем було фактично відновлено автомобіль та вартість ремонту склала суму в розмірі 52694,00 грн. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що страхова компанія винуватця ДТП позбавлена права укладати договори страхування, виключена із членів МТСБУ, перебуває у стані банкрутства, а тому позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить суд стягнути завдані збитки із відповідача, як винуватця зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відзив на позов до суду не подав, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без його участі, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права.

Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Отже зміст положень зазначених норм цивільного та цивільного процесуального права свідчить про те, що підставою для судового захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 16.05.2020 року о 21-25 год. в м. Києві по вул. Кільцева, 1-Б відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Ravon R4» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача та автомобіля «Subaru» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 . Внаслідок зазначеної аварії автомобілі отримали механічні пошкодження.

Позивач керував транспортним засобом та правомірно володів цим майном в зазначений день, що підтверджується наявними у справі доказами.

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.06.2020 року у справі № 752/10627/20, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні зазначеної аварії.

В травні 202 року позивачем було направлено СК ПрАТ «Страховий капітал», якою було забезпечено автомобіль «Subaru» д.н.з. НОМЕР_2 , повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, однак, останнє повернулось без вручення, оскільки, адресат за вказаною адресою відсутній.

Крім того, стороною позивача було надано суду докази того, що зазначена страхова компанія перебуває на стадії ліквідації та вибула зі списків МТСБУ.

Відповідно до звіту СОД Берегового В.М. від 10.07.2020 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ravon R4» д.н.з. НОМЕР_1 склала суму в розмірі 30619,84 грн., а вартість відновлювального ремонту - 36265,54 грн.

Вартість послуг з визначення матеріального збитку склала суму в розмірі 1500,00 грн., яка була сплачена позивачем, про що свідчить копія квитанції від 10.07.2020 р.

Позивачем було фактично відновлено автомобіль та вартість ремонту склала суму в розмірі 52694,00 грн., що підтверджується копією калькуляції від 27.05.2020 р.

Доказів на спростування розміру завданого позивачу збитку та/або розміру відновлювального ремонту автомобіля, стороною відповідача суду надано не було.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що страхова компанія винуватця ДТП позбавлена права укладати договори страхування, виключена із членів МТСБУ, перебуває у стані банкрутства, а тому позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить суд стягнути завдані збитки із відповідача, як винуватця зазначеної дорожньо-транспортної пригоди

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог суд приймає до уваги те, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).

Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Стороною позивача в ході розгляду справи доведено те, що він правомірно володів автомобілем, який в результаті аварії отримав механічні пошкодження, позивачем було відновлено автомобіль та розмір завданого фактичного збитку склав суму в розмірі 52694,00 грн., однак, відповідачем не надано суду жодного доказу того, що він вживав заходи щодо відшкодування завданої ним шкоди, як і не надано суду доказів безпідставності та необґрунтованості позовних вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а тому доведення правових підстав для відмови в позові законом покладено безпосередньо на відповідача.

Окремо варто вказати на те, що посилання сторони позивача на те, що ним на власний розсуд пред`явлено позов до винуватця ДТП, незважаючи на те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, є слушними, оскільки особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України).

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України, зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позову знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляд справи, стороною відповідача не спростовані, а відтак наявні підстави для відшкодування шкоди та витрат на проведення оцінки завданого збитку за рахунок відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, а відтак позов підлягає задоволенню.

В порядку ст. 141 ЦПК України, а також приймаючи до уваги те, що позивач за законом був звільнений від сплати судового збору за подачу даного позову, а тому судовий збір в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню із відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 83, 141, 258, 263, 265, 268, 354-356 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 52694 (п`ятдесят дві тисячі шістсот дев`яносто чотири) грн. 00 коп. та витрати з визначення вартості матеріального збитку в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.00 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повні ім`я сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Золотоноші Черкаської області, громадянин України, ідентифікаційний код НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий Н.П. Чередніченко