Справа № 453/872/21
№ провадження 2-з/453/16/21
УХВАЛА

30 червня 2021 року суддя Сколівського районного суду Львівської області Курницька В.Я., розглянувши заяву представника позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Фостяка О. Я. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до відповідачів - ОСОБА_3 , Славської селищної об`єднаної територіальної громади, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державний реєстратор Сколівської районної державної адміністрації Львівської області Зінкевич Ірина Володимирівна, про визнання незаконними та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним державного акту, скасування державної реєстрації права власності, припинення права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25.06.2021 року, через свого представника адвоката Фостяка О.Я., звернулися з позовом до відповідачів - ОСОБА_3 , Славської селищної об`єднаної територіальної громади, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державний реєстратор Сколівської районної державної адміністрації Львівської області Зінкевич Ірина Володимирівна, про визнання незаконними та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним державного акту, скасування державної реєстрації права власності, припинення права власності.

Одночасно з позовною заявою, представником позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокатом Фостяком О. Я. подано заяву про забезпечення позову по цивільній справі, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку ОСОБА_3 площею 0,264 га, розташовану території Нижньорожанківської сільської ради, кадастровий номер::03:000:2365, яка є однією із двох частин загальної земельної ділянки площею 0,60 га, набутої у приватну власність згідно з Державним актом на право приватної власності на землю від 19.10.1996, виданим на підставі Рішення третьої сесії другого демократичного скликання Нижньорожанківської сільської Ради народних депутатів від 20.06.1996 року.

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що земельна ділянка площею 0,264 га, яку відповідач має намір відчужити третій особі, повністю накладається на земельну ділянку площею 0,18 га, що станом на сьогодні перебуває у приватній власності ОСОБА_2 . Наведене підтверджується планом меж земельних ділянок площею 0,264 га та 0,18 га, наявні у відповідних Державних актах, що були додані до позовної заяви. Відтак, як наголошує представник позивачів, у випадку відчуження відповідачем на користь третіх осіб земельної ділянки площею 0,264 га до винесення судом рішення у даній справі, яким імовірно позовні вимоги будуть задоволені, ОСОБА_2 фактично позбавиться можливості вільно користуватися та володіти власною земельною ділянкою площею 0,18 га. Щодо ОСОБА_1 , то у випадку відчуження, порушене її право користування так і не буде відновлено, оскільки доведеться повторно звертатися з позовом до суду про визнання договору, за яким відчужена земельна ділянка, недійсним.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що невжиття заходів до забезпечення позову суттєво ускладнить виконання рішення суду, на думку представника позивачів, існує необхідність у забезпеченні позову. Враховуючи вищевикладене, просить заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Встановлено, що предметом позову є визнання незаконними та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним державного акту, скасування державної реєстрації права власності, припинення права власності.

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог.

Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що об`єктом захисту цивільних прав є право власності позивача ОСОБА_2 на земельну ділянку, оскільки земельна ділянка, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності площею 0,60 га, розташована на території Нижньорожанківської сільської ради, накладається на земельну ділянку площею 0,18 га, що спершу (з 1988 по 2008 роки) належала ОСОБА_1 на праві користування, а згодом (починаючи з 2008 роки і до сьогодні) набула статусу приватної власності ОСОБА_2 . Земельна ділянка площею 0,60 га була набута у приватну власність Відповідачем згідно з Державним актом на право приватної власності на землю від 19.10.1996 року, виданим на підставі Рішення третьої сесії другого демократичного скликання Нижньорожанківської сільської Ради народних депутатів від 20.06.1996.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи наявність спору між сторонами, обсяг позовних вимог, беручи до уваги предмет позову, а також ту обставину, що відчуження відповідачем земельної ділянки фактично унеможливить ефективний захист або поновлення порушених прав, за захистом яких позивачі звернулися до суду, суд вважає, що є необхідність вжиття заходів до забезпечення позову.

В той же час, щодо необхідного, достатнього та співмірного способу забезпечення позову, суд зазначає таке.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в Постанові від 19.02.2021 року у справі № справа N 643/12369/19.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява представника позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Фостяка О. Я. про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, оскільки співмірним заявленим позовним вимогам способом (видом) забезпечення позову може бути визнана лише заборона відчуження нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву представника позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Фостяка О. Я. про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити відчуження земельної ділянки, що належить на праві власності ОСОБА_3 , площею 0,264 га, розташованої на території Нижньорожанківської сільської ради, кадастровий номер::03:000:2365, яка є однією із двох частин загальної земельної ділянки площею 0,60 га, набутої у приватну власність згідно з Державним актом на право приватної власності на землю від 19.10.1996 року, виданим на підставі Рішення третьої сесії другого демократичного скликання Нижньорожанківської сільської Ради народних депутатів від 20.06.1996 року.

В решті в задоволенні заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.Я. Курницька