Справа № 522/8660/20
Провадження № 2/522/2395/21
29 червня 2021 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.,
при секретарі судового засідання Шеян І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігора Вікторовича, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігора Вікторовича, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича про визнання виконавчого напису за № 1381 від 21 січня 2020 року таким, що не підлягає виконанню.
Після отримання Позивачем від приватного виконавця Шипкова Є.О. постанови про відкриття виконавчого провадження № 61287300 від 14 лютого 2020 року Позивачу стало відомо про наявність виконавчого провадження з примусового виконання Виконавчого напису нотаріуса № 1381 від 21 січня 2020 року, складеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості у розмірі 553 543, 19 (п`ятсот п`ятдесят три тисячі п`ятсот сорок три гривні 19 копійок) гривень.
Позивач вважає Виконавчий напис № 1381 від 21 січня 2020 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., таким що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та Постанови КМУ від 29 червня 1999 року №1172.
Посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, якою затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, позивач зазначив, що документів, які б підтверджували безспірність заборгованості ОСОБА_1 не могло бути надано приватному нотаріусу Баршацькому І.В., оскільки заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» фактично не є безспірною.
За таких обставин, Позивач доходить висновку, що нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. не отримував жодного документа, підтверджуючого безспірність заборгованості, у зв`язку із чим були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості Позивача перед Відповідачем, а також відсотки, зазначені у виконавчому написі, є безспірними.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 червня 2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 21 вересня 2020 року.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 червня 2020 року витребувано від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Є.О. належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №61287300.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2020 року клопотання представника позивача про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №61287300 на підставі Виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. №1381 від 21.01.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 553 543, 19 грн.
18 вересня 2020 року від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення по справі.
У судове засідання 21 вересня 2020 року з`явився представник позивача. Інші учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Розгляд справи відкладено на 22 грудня 2020 року.
07 жовтня 2020 року до суду від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Є.О. надійшли належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №61287300.
У судове засідання 22 грудня 2020 року з`явився представник позивача. Інші учасники не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Розгляд справи відкладено на 01 березня 2021 року.
28 грудня 2020 року до суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. надішли копії матеріалів справи щодо вчинення виконавчого напису № 1381 від 21 січня 2020 року.
13 січня 2021 року до суду надійшли письмові пояснення від представника позивача.
У судове засідання 01 березня 2021 року з`явився представник позивача. Інші учасники справи не з`явилися. Представником позивача надано пояснення по суті справи. Оголошено перерву на 19 квітня 2021 року.
У судове засідання 19 квітня 2021 року сторони не з`явилися. Про дату, час та місце повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 29 червня 2021 року.
У судове засідання 29 червня 2021 року сторони не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, підтримав заявлені вимоги, просив суд задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Суд, у зв`язку з неявкою Відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки у судові засідання, ненаданням Відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності сторін, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що за заявою ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. видано Виконавчий напис від 21 січня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за номером 1381.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Є.О. від 14 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» суми заборгованості у розмірі 553 543, 19 грн.
З тексту Виконавчого напису №1381 від 21.01.2020 року вбачається, що нотаріус керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Згідно до ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.
Пунктом 2 Глави 12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачено, що виконавчі написи вчиняються нотаріусами на документах, які встановлюють заборгованість або передбачають повернення майна. Відповідно до п.3.1. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172.
У наведеному Переліку закріплено, що для одержання виконавчого напису подаються:
- оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);
- документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Тобто, надавши оцінку вказаним нормам, суд доходить висновку, що для вчинення виконавчого напису заборгованість має бути безспірною та не має потребувати додаткового доказування.
Суд бере до уваги також положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.
Варто зазначити, що у справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.
У Постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 760/2193/15-ц висловлено позицію про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису .
Тобто, на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, та на підставі яких нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.
Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто тільки у разі відсутності заперечень боржника, вимога кредитора-заставодержателя вважається безспірною.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом лише за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. При цьому, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а Відповідачем на підтвердження безспірності своїх вимог, як встановлено судом, не було подано нотаріусу первинних документів, щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чи акти звірки взаємних розрахунків, які підписані або в інший спосіб визнані боржником, чеки тощо).
Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.
Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання.
У судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що при вчиненні Виконавчого напису №1381 від 21.01.2020р. нотаріус отримував від Відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості Позивача перед Відповідачем, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у Виконавчому написі №1381 від 21.01.2020р., є безспірними. За відсутності ознаки безспірності суд доходить висновку, що приватний нотаріус Баршацький І.В. повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» був складений стягувачем в односторонньому порядку, не підписаний та не визнаний боржником. Акт звірки взаємних розрахунків між сторонами не складався та нотаріусу наданий не був, що у відповідності до діючих на момент вчинення виконавчого напису нормативно-правових актів виключало можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса, так як в приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. були відсутні документи в підтвердження того, що розмір суми заборгованості Позивача, ОСОБА_1 , був безспірним.
З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що документи на підтвердження заборгованості ОСОБА_1 , були надані нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баршацькому І.В. тільки однією стороною, а саме Відповідачем, без ознайомлення з такими документами Позивача та без погодження Позивача із встановленим розміром заборгованості, у зв`язку з чим таке не може свідчити про відсутність спору між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та ОСОБА_1 щодо боргу.
Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду Касаційного цивільного суду, викладеною у Постанові від 06 травня 2020 року по справі №320/7932/16-ц, в якій суд зазначив: «Вчинення виконавчого напису полягає у посвідченні права стягувача на стягнення коштів або витребування майна. Таке право, як і безспірна заборгованість повинні існувати на момент звернення до нотаріуса. Сам по собі факт подання стягувачем необхідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору щодо боргу. Боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами)».
За результами вирішення справи №320/7932/16-ц Верховний Суд Касаційний цивільний суд дійшов наступного висновку: «Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів».
За таких обставин, суд доходить висновку, що Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем від 21.01.2020 року та зареєстрований в реєстрі № 1381 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 553 543, 19 (п`ятсот п`ятдесят три тисячі п`ятсот сорок три гривні 19 копійок) гривень не відповідає зазначеним вище вимогам законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню.
Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із врахуванням задоволення позову повністю, сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.
Отже, суд вважає, що з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судовий збір у сумі 840,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 14, 15, 20, 1046 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-268, 280-284, 288 ЦПК України, ст.ст. 84, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Міністерством юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігора Вікторовича, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Визнати Виконавчий напис № 1381 від 21 січня 2020р., виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, таким, що не підлягає виконанню.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня отримання його копії шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складений 02 липня 2021 року.

Суддя: Ю.Б. Свячена