Справа № 404/5985/15-ц
Номер провадження 2-з/404/100/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Пилипенко Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без повідомлення учасників справи та фіксування судового засідання технічними засобами, в місті Кропивницькому заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову №404/5985/15-ц, номер провадження 2-з/404/100/21, у цивільній справі № 404/5985/15-ц, номер провадження 2-п/404/16/21, за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі № 404/5985/15-ц, номер провадження 2/404/3364/15 за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 грудня 2015 року позов Публічного Акціонерного Товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором № ВLаЖГА00030149 від 26.04.2011 року в сумі 83304,37 грн.

До Кіровського районного суду міста Кіровограда 26 травня 2021 року надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда Іванової Н.Ю. від 01 червня 2021 року прийнято заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі № 404/5985/15-ц, номер провадження 2/404/3364/15 за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, до розгляду та призначено судове засідання.

Відповідачем, ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову (вх. № 23121 від 17.06.2021 року) шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом виданого Кіровським районним судом міста Кіровограда на виконання заочного рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 грудня 2015 року у справі № 404/5985/15-ц в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 83304,37 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи № 404/5985/15-ц, № провадження 2-з/404/100/21 визначено суддю Кіровського районного суду міста Кіровограда Кулінка Л.Д.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, проаналізувавши норми процесуального законодавстава які регулюють порядок забезпечення позову, суд дійшов висновку про таке.

Згідно частин першої та другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачені у статті 150 Цивільного процесуального кодексу України. Зокрема, за пунктом 1 частини першої статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду) (частина перша статті 153 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини шостої статті 151 Цивільного процесуального кодексу України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового визначає Закон України «Про судовий збір».

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для працезданих осіб з 1 січня 2021 року 2270,00 грн.

За статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення позову фізичною особою справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 454,00 грн.

Проте всупереч вищевказаним вимогам ОСОБА_1 при зверненні до суду з зяавою про забезпечення позову судовий збір не сплачено, з посиланням на пункт 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Як вбачається із наданої до заяви копії посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Так, на учасників бойових дій розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII, який визначає їхній статус та гарантії їх соціального захисту.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється чинність цього Закону, звільняються від плати за оформлення документів, юридичні консультації, а також від судових витрат, пов`язаних з розглядом питань щодо їх соціального захисту.

Згідно із частиною 8 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про безоплатну правову допомогу» 06 листопада 2012 року № 5477-VI частину другу статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено в такій редакції: «Ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань».

Серед переліку пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, які визначені у статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», немає права учасника бойових дій на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору щодо вимог, подібних до тих, які є предметом розгляду у цій справі.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19.

ОСОБА_1 є відповідачем у справі, у межах цієї справи він не заявляв вимог, пов`язаних з порушенням його прав саме як учасника бойових дій, а тому не може бути звільнений від справи судового збору.

За змістом частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року в справі № 761/24881/16-ц (провадження № № 14-57цс18) зазначила, що споживач звільняється від сплати судового збору як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний аналіз зазначеного Закону та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому у статті 5 цього Закону, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

При прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Аналіз наведених норми закону дає підстави для висновку, що від сплати судового збору за подання позовів, апеляційної (касаційної) скарги у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, споживачі звільнені лише у разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів, а не відповідачів.

Отже, споживачі звільняються від сплати судового збору лише у справах за їх позовами за умови, що ці позови стосуються порушення їх прав як споживачів.

Враховуючи вищевикладене те, що при зверненні до суду з заявою про забезпеченян позову ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, а його посилання на норми права, в яких врегульовано категорії справ та категорії осіб, яких звільненео від сплати судового збору є помилковими, суд до заяви про забезпечення позову застосовує наслідки частини десятої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 151, 153, 260, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 (вх. № 23121 від 17.06.2021 року) про забезпечення позову №404/5985/15-ц, № провадження 2-з/404/100/21, у цивільній справі № 404/5985/15-ц, номер провадження 2-п/404/16/21, за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі № 404/5985/15-ц, номер провадження 2/404/3364/15 за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, повернути заявнику.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду після усунення умов, що були підставою для повернення її заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 18.06.2021 року.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка