Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2021 Справа №607/8530/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Вароди П.Б.

представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Пономаренко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку на свою користь 495 873,34 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 15.09.2017 року на вул. Микулинецькій в м. Тернополі було здійснено наїзд на пішохода ОСОБА_2 водіями автомобілів марки «Меrcedes», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та «ВАЗ-21083», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого останньому, за ознакою небезпеки в момент заподіяння, спричинені тяжкі тілесні ушкодження. За даним фактом проводиться досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за 003042 від 15.09.2017 р. Зазначив, що спричинена йому моральна шкода полягає у душевних стражданнях яких він зазнав у зв`язку з істотними переживання за своє життя та здоров`я у момент ДТП. Усвідомлення того, що внаслідок ДТП він міг втратити життя, завдало глибоких душевних страждань. Внаслідок отриманих травм, ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні за час якого було витрачено значні грошові кошти. Проведено численні операції та процедури, застосований апарат штучної вентиляції легень. Крім того, отримані травми, перебіг лікування супроводжуються істотними переживаннями за подальший стан його здоров`я. Тривалий час змушений був використовувати палицю для ходьби, що завдавало глибоких моральних та фізичних страждань. Внаслідок отриманих під час ДТП травм ОСОБА_4 встановлено третю групу інвалідності. Кожен перехід проїзної частини дороги сповнений для нього тривоги та неприємних спогадів. Із такими відчуттями змушений жити надалі. Також, заподіяна моральна шкода пов`язана з протиправною поведінкою водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 які керуючи своїми автомобілями допустили наїзд на нього та спричинили протиправне ушкодження здоров`я. З часу ДТП у нього значно погіршився психічний стан, а саме: відчуває пригнічення настрою, тривогу, значне погіршення сну, посилення дратівливості і нестриманості, що в значній мірі призвело до порушення стосунків з рідними, знайомими. Зазначає, що жоден із водіїв жодного разу не поцікавилися станом його здоров`я. Оскільки, відновити попередній стан його життя та здоров`я неможливо, тому, виходячи із засад розумності та справедливості, вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди у сумі 500 000 грн. Визначаючи розмір моральної шкоди, позивач керувався принципом розумності та справедливості та виходив із глибини пережитих душевних страждань, погіршення стану фізичного та психічного здоров`я, порушення звичного способу життя та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, їх тривалість, а тому заявлений розмір моральної шкоди є повністю обґрунтованим та співмірним із спричиненими моральними, психологічними та душевними стражданнями. На момент ДТП володільцем автомобіля Mercedes, д.н.з. НОМЕР_1 був ОСОБА_3 , а автомобіля ВАЗ-21083 НОМЕР_2 - ОСОБА_2 . Зазначені особи як володільці джерел підвищеної небезпеки, що ушкодженням здоров`я ОСОБА_4 спільно завдали шкоди, обидва несуть цивільно-правову відповідальність за шкоду, спричинену внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, солідарно та незалежно від їхньої вини. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а цивільно- правова відповідальність ОСОБА_3 - ПАТ HACK «Оранта», які в силу Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодували спричинену ОСОБА_4 витратами на лікування майнову шкоду, а також моральну шкоду у розмірі п`яти відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що складає 4 126,66 грн. Таким чином, моральну шкоду слід стягнути із відповідачів у розмірі 495 873, 34 грн. (500 000 грн. - 4126,66 грн.).

19 жовтня 2020 року у даній справі проведено підготовче судове засідання за наслідками якого закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_4 адвокат Лактей В.О. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Варода П.Б. в судовому засіданні позов визнав частково, погодився щодо відшкодування шкоди ОСОБА_2 у силу вимог ч.2 ст.1188 ЦК України. Проте, визначаючи розмір шкоди просить врахувати, що після наїзду на позивача автомобілем, яким він керував, він зупинився та здійснював надання медичної допомоги потерпілому. Проте, під час цього, у його автомобіль в`їхав автомобіль марки «Меrcedes», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого йому та позивачу було спричинено тілесні ушкодження.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Пономаренко І.А. в судовому засіданні вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки на даний час не встановлено вину обох водіїв у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, не розмежовано, які тілесні ушкодження було заподіяно позивачу внаслідок наїзду автомобіля Mercedes, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 та автомобіля марки ВАЗ-21083 НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . У позові просить відмовити.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази суд встановив наступні обставини.

15.09.2017 року близько 01:00 год. водій автомобіля «ВАЗ 21083» р.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 рухаючись по вул. Микулинецька поблизу «Рост метал» в напрямку до м. Теребовля, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який переходив проїзну частину дороги в межах нерегульованого пішохідного переходу. Після цього, водій автомобіля «ВАЗ 21083» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 зупинився та надавав медичну допомогу потерпілому. В цей час, автомобіль «Mercedes -Benz 316» р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в напрямку до м. Тернопіль по лівій смузі для руху, допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21083» р.н. НОМЕР_2 , який знаходився на проїзній частині дороги без освітлювальних приборів. Від зіткнення автомобіль «Mercedes -Benz 316», р.н. НОМЕР_3 відкинуло назад та він наїхав на ОСОБА_5 та пішохода ОСОБА_4 .

Внаслідок ДТП тілесні ушкодження отримали водій автомобіля «ВАЗ 21083» р.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_5 та пішохід ОСОБА_4 .

Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду 15.09.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003042.

26.06.2020 року із кримінального провадження № 0003042 від 15.09.2017 року виділено кримінальне провадження № 0001574, обвинувальний акт у якому, стосовно водія ОСОБА_3 , скеровано до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Як вбачається із письмового доказу - висновку судово - медичної експертизи № 100 від 27.12.2017 року, який було проведено під час кримінального провадження у ОСОБА_4 було виявлено: травму голови - відкриту черепно - мозкову травму з переломами склепіння і основи черепа, субарахноїдальним крововиливом в правій тім`яній частці головного мозку, вогнищем забою основи правої скроневої частки; рана лівої скронево - тімзяно-потиличної ділянки та крововилив під апоневроз обох тім`яних ділянок; травму поясу лівої верхньої кінцівки - перелом ключиці та тіла і шийки лопатки, та грудей з численними переломами ребер (1-8 лівихі 1-3 правих), остистих відростків 2,3 і 4-го грудних хребців, двобічним частковим пневматораксом (накопиченні повітря у плевральних порожнинах), забиттям лівої легені та клінічними проявами легеневої недостатності III ст.; гематома (крововилив) в ділянці лівого плеча з поширенням на передню поверхню грудної клітки, ушкодження (порушення структури) драбинчастих м`язів зліва; травму тазу з переломами лобкової та сідничної кісток зліва; травму ділянки лівого гомілково - ступневого суглоба із закритими переломами нижнього кінця великогомілкової кістки, присередньої кісточки і нижньої тріетини тіла малогомілкової кістки та садном по його присередній поверхні; травму правої нижньої кінцівки у виді саден на передній поверхні стегна та коліна, рани та садна на присередній поверхні нижньої третини правої гомілки, забою м`яких тканин правої гомілки, що у своєму клінічному перебігу ускладнились розвитком місцевого гіпертензивно-ішемічного синдрому - стану, що призводить до ішемії та некрозу м`язів. Виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження належать до тяжких за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння.

Згідно із письмового доказу - висновку експерта №44 судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні №0003042 щодо потерпілого ОСОБА_4 , встановлено, що встановлені за викладеними у висновку експерта №100 від 27.12.2017 року результати вивчення медичних документів ОСОБА_4 види, локалізація і характер тілесних ушкоджень та результати медико-криміналістичної експертизи його одягу та взуття вказують, що в даному випадку мав місце наїзд легкового автомобіля на потерпілого, який перебував у вертикальному положенні, і в момент первинного контакту був обернений заднє-правою поверхнею тіла до транспортного засобу, що рухався. Ознак переїзду (перекочування колеса транспортного засобу через тіло) чи волочіння в ушкодженнях, що описані в медичних документах ОСОБА_4 та при експертному дослідженні його одягу та взуття, не виявлено. За відсутності технічних даних, зокрема, якими саме виступаючими частинами автомобіля «ВАЗ-21083» р.н.з. НОМЕР_2 відбувся первинний контакт з тілом ОСОБА_4 (див. висновок експерта №5-253/18 від 10.05.2018 року судової транспортно-трасологічної експертизи), фактично встановлених даних щодо розташування тіла потерпілого на місці пригоди після наїзду на нього автомобіля «даної дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовано визначити, які саме ушкодження утворились у ОСОБА_4 у наступних фазах наїзду (при падінні на автомобіль і далі на дорожнє покриття), а також висловитись щодо можливості повторної травматизації тіла потерпілого при зіткненні транспортних засобів та їх переміщенні після цього (яких анатомічних ділянок тіла, від яких частин і якого саме автомобіля) лише за судово-медичними даними, отриманими при вивченні медичних документів, дослідженні одягу і взуття потерпілого, не можна.

Будучи допитаними в судовому засіданні судові експерти ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтвердили складний ними означений висновок експерта №44 судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні №0003042 щодо потерпілого ОСОБА_4 , додатково пояснивши суду, що травми ОСОБА_4 отримав під час дорожньо-транспортної пригоди внаслідок наїзду легкового автомобіля на нього. Визначити, які саме ушкодження утворились у ОСОБА_4 у наступних фазах наїзду, а також щодо можливості повторної травматизації тіла потерпілого при зіткненні транспортних засобів та їх переміщенні після цього не представляється за можливим у зв`язку із відсутністю технічних даних, зокрема, якими саме виступаючими частинами автомобіля «ВАЗ-21083» р.н.з. НОМЕР_2 відбувся первинний контакт з тілом ОСОБА_4 ..

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №1064121, ОСОБА_4 25.04.2018 р. встановлено третю групу інвалідності (загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату).

На даний час у кримінальному провадженні №№0003042 від 15.09.2017 року триває досудове розслідування.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2020 року у кримінальному провадженні №0001574 від 26.06.2020 р. про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України, звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0001574 від 26.06.2020р. заданим фактом закрито.

Як вбачається із обвинувального акту у зазначеному кримінальному провадженні, досудовим слідством встановлено, що 15.09.2017 року близько 01:00 год. водій автомобіля «ВАЗ 21083» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 рухаючись по вул. Микулинецька поблизу «Рост метал» в напрямку до м. Теребовля, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який переходив проїзну частину дороги в межах нерегульованого пішохідного переходу. Після цього, водій автомобіля «ВАЗ 21083» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 зупинився та надавав медичну допомогу потерпілому, а автомобіль «Mercedes -Benz 316» р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в напрямку до м. Тернопіль по лівій смузі для руху, допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21083» р.н. НОМЕР_2 , який знаходився на проїзній частині дороги без освітлювальних приборів. Від зіткнення автомобіль «Mercedes -Benz 316», р.н. НОМЕР_3 відкинуло назад та він наїхав на ОСОБА_5 та пішохода ОСОБА_4 .

В силу вимог ч.1, 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням,зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частина 5 статті 1187 ЦК України встановлює, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, виходячи із системного аналізу зазначених статтей, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини особи, яка завдала шкоду, відповідно до частини другої статті 1167 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати моральну шкоду, якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Відповідно до статті 1187 ЦК України умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.

Відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, виключається внаслідок непереборної сили та умислу потерпілого.

Безумовною підставою звільнення від цивільно-правової відповідальності без вини є дія непереборної сили.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія.

Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди.

Непереборна сила характеризується двома ознаками: надзвичайністю та невідворотністю.

Обов`язок доведення непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Перед потерпілим несуть обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах ВС від 11 грудня 2019 року у справі №601/1304/15, від 18 жовтня 2019 року у справі №352/342/17від 20 листопада 2019 року у справі 3296/2509/16.

В силу вимог ч.2 ст.1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК, яка визначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, якщо її завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Із змісту ст. 23 Цивільного кодексу України фізична особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, який фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

05грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент ДТП була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а цивільно- правова відповідальність ОСОБА_3 - ПАТ HACK «Оранта», відтак страховики в силу Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодували ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі п`ятивідсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, в сумі 4 126,66 грн.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд розглянувши матеріали цивільної справи, а також докази надані сторонами приходить до переконання, що позов ОСОБА_4 слід задовольнити частково. Визначаючи розмір моральної шкоди, яку слід стягнути із відповідачів, суд оцінює в сукупності встановлені обставини справи, а саме характер заподіяної шкоди та їх наслідки, довічність негативних наслідків та істотність вимушених змін у способі життя позивача, тяжкість завданих йому тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тривалість лікування позивача після цього та встановлення у зв`язку із цим йому третьої групи інвалідності, виходячи із принципів розумності і справедливості, суд визначає загальний розмір моральної шкоди, заподіяної позивачу в розмірі 200 000 гривень, яку слід стягнути із кожного відповідача в розмірі 100 000 грн. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню із відповідачів у користь позивача, суд також враховує виплачений йому розмір моральної шкоди, який належить до відшкодування передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі 4126,66 грн., а тому вважає, що слід стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_4 97 936 грн. (100 000 2063,33=97936, де 100 000 грн. розмір моральної шкоди, 2063,33 грн. моральна шкода, яка відшкодована страховиком) заподіяної моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Крім цього, суд вважає, що слід стягнути із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_4 97 936 97 936 грн. (100 000 2063,33=97936, де 100 000 грн. розмір моральної шкоди, 2063,33 грн. моральна шкода, яка відшкодована страховиком) заподіяної моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, задовольняючи позов частково, суд відкидає твердження представника ОСОБА_3 адвоката Пономаренко І.А. про те, що ОСОБА_3 не повинен нести відповідальності при відшкодуванні шкоди, оскільки не встановлено його вини у вчиненні ДТП та не розмежовано характер заподіяних тілесних ушкоджень потерпілому внаслідок наїзду автомобілями, виходячи із того, що перед потерпілим несуть обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір, пропорційно до задоволених вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_4 97 936 (дев`яносто сім тисяч дев`ятсот тридцять шість) гривень заподіяної моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також у користь держави 979 (дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн.. 36 коп. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_4 97 936 (дев`яносто сім тисяч дев`ятсот тридцять шість) гривень заподіяної моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також у користь держави 979 (дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн.. 36 коп. судового збору.

У решті вимог, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 08 червня 2021 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан