Справа № 638/8411/20
Провадження № 2/643/1074/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Гюлалієвої Ф.Р. кизи, позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного з провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відстрочення сплати заборгованості за аліментами,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень від 12.02.2021, 26.05.2021 просить відстрочити сплату заборгованості за аліментами в розмірі 14886,28 грн., що виникла за період з 01.07.2020 по 31.03.2021, на строк до повного погашення заборгованості за місцем роботи, припинення протиправних дій з боку ОСОБА_2 (далі - відповідач) та перевірки цільового використання аліментів Службою у справах дітей по Московському району м. Харкова, але не менше ніж на 6 місяців.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач працює на Державному підприємстві «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь»» (далі - ДП «Енергосталь»). У ДП «Енергосталь» перед позивачем виникла заборгованість по заробітній платі, у зв`язку з чим матеріальний стан позивача значно погіршився. В даний час у позивача відсутні кошти для харчування та оренди житла. Відповідач неодноразово вчиняла протиправні дії щодо позивача, що ще погіршило фізичний, психологічний та матеріальний стан позивача. Дитина позивача неодноразово виявляла неповагу до нього, безпідставно викликала наряд поліції, симулюючи нанесення тілесних ушкоджень, погрожувала його життю та здоров`ю, заявляла, що позивач їм непотрібний.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01.09.2020 позовну заяву залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення ухвали.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач подала відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність. Зазначила, що твердження позивача щодо вчинення відносно нього насильства з боку відповідача є безпідставними, в той час як факт насильства позивача відносно своїй дочки підтверджується наданими відповідачем доказами. Відстрочення сплати аліментів суперечить завданням СК України та інституту відстрочення виконання судового рішення.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому наполягав на задоволенні позову. Зазначив, що відповідач у відзиві не спростували факти обмеження прав позивача на користування особистими речами першої необхідності, включаючи тонометр для вимірювання тиску, ліки, їжу, одяг, документи, банківські картки тощо. Також зазначив, що ініціатором розірвання шлюбу була відповідач. Протиправні дії відповідача зафіксовані в заявах позивача, поданих до правоохоронних органів. Мати позивача є інвалідом 2 групи, позивач здійснює за нею догляд.

Представник відповідача подав заперечення, в яких висловив аргументи на спростування доводів позивача, викладених у відповіді на відзив.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та доводи, викладені в позові. Уточнив, що просить відстрочити сплату заборгованості за аліментами в розмірі 14886,20 грн., яка виникла у період з 01.07.2020 по 31.03.2021.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Оцінюючи доводи та аргументи сторін і їх представників, висловлені під час розгляду даної справи, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно довідки ДП «Енергосталь» від 17.05.2021 № Б-02/32, заборгованість з оплати сум утриманих аліментів із заробітної плати позивача становить 14886,28 грн., період заборгованості з 01.07.2020 по 31.03.2021.

Як вбачається з довідки Шевченківського міжрегіонального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 24.05.2021, станом на 24.05.2021 за позивачем наявна заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 14886,28 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає доведеним, що у позивача за період з 01.07.2020 по 31.03.2021 виникла заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 14886,28 грн.

Згідно ч. 1 ст. 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відстрочення сплати заборгованості за аліментами, суд керується таким.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.08.2020, у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувало виконавче провадження № 62902328 по стягненню з ДП «Енергосталь» на користь позивача суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати станом на 31.01.2020 в розмірі 83049,85 грн.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2020, у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувало виконавче провадження № 62939385 по стягненню з ДП «Енергосталь» на користь позивача заборгованості по заробітній платі за період з 01.02. по 31.07.2020 в розмірі 34646,94 грн.

З постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2021 вбачається, що у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувало виконавче провадження № 64161834 по стягненню з ДП «Енергосталь» на користь позивача заборгованості по заробітній платі за серпень-листопад 2020 в розмірі 22936,17 грн.

Згідно листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 29.04.2021 № 22566, на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 62939385 з примусового виконання КТС про стягнення з ДП «Енергосталь» на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 34646,94 грн. та № 64161834 з примусового виконання КТС про стягнення з ДП «Енергосталь» на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 22936,17 грн. Виконавче провадження № 62939385 було закрито у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. На сьогодні у відділі перебуває лише одне виконавче провадження № 64161834, де стягувачем є позивач, згідно якого заборгованість становить 22936,17 грн.

Таким чином, в провадженні органів державної виконавчої служби перебували три виконавчі провадження щодо примусового стягнення з ДП «Енергосталь» на користь позивача заборгованості по заробітній платі, а саме: ВП № 62902328 про стягнення заробітної плати станом на 31.01.2020 в розмірі 83049,85 грн.; ВП № 62939385 про стягнення заробітної плати за період з 01.02.2020 по 31.07.2020 в розмірі 34646,94 грн.; ВП № 64161834 про стягнення заробітної плати з 01.08.2020 по 30.11.2020 в розмірі 22936,17 грн.

Станом на 29.04.2021 на примусовому виконанні залишилось одне ВП № 64161834 про стягнення заробітної плати з 01.08.2020 по 30.11.2020 в розмірі 22936,17 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку, що станом на 29.04.2021 були завершені два виконавчі провадження, в яких з ДП «Енергосталь» на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі в загальному розмірі 117696,79 грн. (заборгованість станом на 31.01.2020 в розмірі 83049,85 грн. та заборгованість за період з 01.02.2020 по 31.07.2020 в розмірі 34646,94 грн.).

Таким чином, в період часу з 28.08.2020 (дата відкриття першого ВП № 62902328) по 29.04.2021 позивачем за наслідками примусового виконання судового рішення та рішення КТС було отримано заборгованість по заробітній платі в розмірі 117696,79 грн.

Розмір заборгованості з аліментів, сплату якої позивач просить відстрочити, складає 14886,28 грн.

Таким чином, розмір отриманої позивачем в період з 28.08.2020 по 29.04.2021 заробітної плати в 7,9 разів перевищує розмір його заборгованості зі сплати аліментів, що виникла за період з 01.07.2020 по 31.03.2021.

Посилання позивача на ту обставину, що з отриманої ним заборгованості по заробітній платі вже утримані суми аліментів та в разі сплати заборгованості по аліментам за рахунок отриманих коштів з нього фактично двічі будуть утримані суми аліментів, судом відхиляються з наступних підстав.

Розмір отриманої позивачем заборгованості по заробітній платі (117696,79 грн.) є достатнім для погашення вказаної вище заборгованості зі сплати аліментів. Крім того, суд враховує, що сплата аліментів позивачем є його обов`язком, який він повинен виконувати навіть за відсутності в нього доходів.

Також суд враховує, що заборгованість зі сплати аліментів в рамках виконавчого провадження має погашатись не тільки за рахунок заробітної плати, а і за рахунок інших активів позивача.

Таким чином, сама по собі наявність заборгованості по заробітній платі, за наявності у позивача інших активів, за рахунок яких може бути погашена заборгованість по аліментам, не може бути підставою для невиконання судового рішення про стягнення аліментів.

У разі відсутності у позивача інших активів, крім заробітної плати, за рахунок яких може бути погашена заборгованість зі сплати аліментів, погашення вказаної заборгованості і без відповідного судового рішення буде відстрочено до погашення заборгованості по заробітній платі - остільки, оскільки інших джерел її погашення, крім заробітної плати, не існуватиме.

Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи позивача, висловлені під час судового засідання 16.06.2021, згідно яких з виплаченої йому заборгованості по заробітній платі вже утримано відповідні суми аліментів, що за його доводами свідчить про відсутність у нього можливості погашати заборгованість по аліментам до погашення заборгованості по заробітній платі за відповідні місяці.

Посилання позивача на неправомірну поведінку відповідача та їх дочки, як на підставу для відстрочення сплати заборгованості за аліментами, суд відхиляє з наступних підстав.

Судом в судовому засіданні було роз`яснено позивачу право надати вирок суду або постанову у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили та якими був би встановлений факт неправомірної поведінки відповідача або їх дочки щодо позивача, в тому числі факт вчинення домашнього насильства.

Позивач зазначив на відсутності у нього таких доказів.

Надані позивачем численні звернення до правоохоронних органів з приводу неправомірної, на його думку, поведінки щодо нього з боку відповідача та їх спільної дитини, в тому числі звернення з посиланням на вчинення вказаними особами кримінальних та адміністративних правопорушень, суд не може визнати належними та допустимими доказами, якими може підтверджуватись факт вчинення зазначених правопорушень.

Посилання позивача на ту обставину, що він є особою, постраждалою від домашнього насильства з боку відповідача, судом відхиляються, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин, а саме вироку суду, постанови у справі про адміністративне правопорушення, рішення суду про встановлення обмежувального припису, суду під час розгляду даної справи не надано.

Та обставина, що позивач звертався до суду з заявою про видачу обмежувального припису, не може бути визнана належним та допустимим доказом на підтвердження такого насильства, оскільки, як вбачається з наданих позивачем доказів, вказана заява залишена без розгляду.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем під час розгляду даної цивільної справи всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів, які б згідно чинного законодавства України могли доводити факт неправомірної поведінки щодо нього з боку відповідача та їх спільної дитини.

Доводи позивача відносно того, що його дитина неодноразово виявляла неповагу до нього, безпідставно викликала наряд поліції, симулюючи нанесення тілесних ушкоджень, погрожувала його життю та здоров`ю, заявляла, що позивач їм не потрібний та, відповідно, не потрібна фінансова допомога позивача у вигляді аліментів, судом також не можуть бути визнані підставою для задоволення позову, оскільки всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано. Як вже зазначалось судом, відповідні звернення позивача до правоохоронних органів, суд не може визнати належними та допустимими доказами, якими можуть підтверджуватись дані обставини.

Крім того, суд враховує, що обов`язок позивача приймати участь в утриманні дитини передбачений імперативними положеннями законодавства, в зв`язку з чим його посилання на неналежну, на його думку, поведінку дитини щодо нього, не може бути підставою для звільнення його від обов`язку своєчасно надавати кошти на утримання дитини.

Надане позивачем рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2020, згідно якого за ним визнано право користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов`язано відповідача не чинити позивачу перешкод у користуванні зазначеною квартирою, не може бути підставою для відстрочення сплати аліментів, оскільки не свідчить про наявність поважних причин, які унеможливлюють їх сплату.

Доводи позивача відносно того, що внаслідок неправомірних дій відповідача він не мав можливості користуватись власним тонометром для вимірювання тиску та іншими речами, що відповідач ухиляється від пошуку компромісу та вирішення проблем, уникаючи зустрічей та заблокувала телефонний номер позивача, судом не можуть бути визнані такими, що свідчать про наявність підстав для відстрочення сплати аліментів, оскільки наявність конфліктів та суперечок між позивачем та відповідачем, не звільняє позивача від обов`язку вживати заходи для своєчасного надання коштів на утримання дитини.

Крім того, суд вважає, що протиправна поведінка відповідача, яка за доводами позивача мала місце, сама по собі не звільняє позивача від обов`язку щодо сплати аліментів на утримання його дитини.

Враховуючи наведене, суд відхиляє посилання позивача на протиправну поведінку відповідача та їх дитини як на підставу для задоволення позовних вимог.

Посилання позивача на ту обставину, що відповідач після розірвання шлюбу навмисно не пред`явила позов про поділ майна, судом також не можуть бути визнані такими, що свідчать про обґрунтованість позовних вимог. Так, звернення до суду за захистом своїх прав є правом особи, яким вона розпоряджається на власний розсуд, а не її обов`язком.

Доводи позивача відносно того, що Департаментом реєстрації Харківської міської ради йому було протиправно відмовлено у реєстрації місця проживання, судом не можуть бути визнані такими, що свідчать про наявність підстав для відстрочення сплати аліментів.

Оцінюючи доводи позивача відносно того, що Службою у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у зв`язку із карантинними обмеженнями йому було відмовлено у перевірці цільового використання аліментів, суд керується таким.

Згідно листа Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 94-22/1072/20 від 23.03.2020, через встановлення карантину вказана Служба не має можливості розглянути звернення позивача та надати висновок за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину.

Між тим вказані обставини, а саме відмова Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради провести перевірку цільового використання аліментів через карантинні обмеження, не може бути підставою для тимчасового звільнення позивача від обов`язку утримувати дитину.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно ч. 2 ст. 186 СК України нецільове використання аліментів, якщо воно і буде встановлено, матиме наслідком не право платника на відстрочення сплати аліментів, а право на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Надану позивачем довідку від 08.01.2020, згідно якої до нього 19.12.2019 виїжджала бригада екстреної медичної допомоги, попередній діагноз: гіпертонічна хвороба, гіпертонічний криз, суд не може визнати належним та допустимим доказом, яким може підтверджуватись наявність витрат на лікування та їх розмір, оскільки у вказаній довідці не зазначено про призначення позивачу будь-яких лікарських препаратів.

Факт перебування позивача на денному стаціонарі з 04.02.2021 по 12.02.2021 з гіпертонічним кризом та надані ним чеки на придбання лікарських препаратів на загальну суму 946,93 грн. суд, з урахуванням даних щодо виплати позивачу заборгованості по заробітній платі в розмірі 117696,79 грн., не може визнати обставинами, що свідчать про настільки скрутний матеріальний стан позивача, викликаний витратами на лікування, який обумовлює необхідність надання йому відстрочення від сплати заборгованості за аліментами.

Надані позивачем чеки на придбання медичних препаратів на загальну суму 566,90 грн., які згідно відповіді на відзив підтверджують наявність у нього витрат на утримання матері-інваліда, суд не може визнати підставою для відстрочення сплати аліментів, оскільки утримання позивачем матері-інваліда не звільняє його від обов`язку утримувати свою дочку.

Крім того, всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів перебування матері на його утриманні, зокрема доказів відсутності у матері будь-якого доходу, зокрема у вигляді пенсії по інвалідності тощо.

Враховуючи наведене, суд не може визнати доводи позивача щодо наявності у нього витрат на лікування матері-інваліда та надані ним докази такими, що свідчать про наявність підстав для відстрочення сплати ним аліментів на утримання дитини.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для відстрочення сплати заборгованості за аліментами та відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , про відстрочення сплати заборгованості за аліментами - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05.07.2021.

Суддя Д.А. Крівцов