РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/5085/14-ц

Провадження № 22-ц/4815/682/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

учасники справи:

заявник старший державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів ) - Ониськевич Наталія Володимирівна,

боржник ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Рищука Віталія Віталійовича на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 березня 2021 року (постановлену у складі судді Бучко Т.М.) у справі за поданням старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів ) Ониськевич Наталії Володимирівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,-

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року старший державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ониськевич Н.В. звернулася до суду із поданням, у якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим документом.

В обґрунтування подання зазначає, що на виконанні Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження № 54766182 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 7 червня 2007 року, яка становить станом на 24 березня 2013 року та складається із тіла кредиту у розмірі 144971 швейцарських франка 16 сантимів та процентів у розмірі 7519 швейцарських франка 38 сантимів, а всього 152490 швейцарських франків 54 сантимів та пені у сумі 23419,54 грн.; стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 7 червня 207 року, яка становить станом на 24 березня 2013 року та складається із тіла кредиту у розмірі 203002 швейцарських франків 24 сантимів та процентів у розмірі 10833 швейцарських франка 86 сантимів, а всього 213836 швейцарських франка 10 сантимів та пені у розмірі 39663,06 грн. та 16862,60 грн. понесених судових витрат.

25 вересня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам до відома та для виконання.

Ухвалою Рівненського міського суду у справі №569/5085/14-ц від 11 липня 2019 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ "УкрСиббанк" на його правонаступника ОСОБА_2 .

Рішення боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження".

На виклики державного виконавця боржник не з`явився, про причини неявки не повідомив. Боржник ухиляється від виконання рішення суду та не вживає заходів щодо його виконання.

У зв`язку з чим, старший державний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим документом.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 березня 2021 року подання старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів ) Ониськевич Наталії Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим документом про стягнення заборгованості на користь ОСОБА_2 .

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження строк боржник не подав державному виконавцю декларацію про доходи та майно. Боржнику відомо про наявність відкритого виконавчого провадження щодо нього, однак будь-яких дій, спрямованих на виконання виконавчого документа, ОСОБА_1 не вчиняє, що свідчить про його небажання виконувати рішення суду. Боржник не вживає дієвих заходів для виконання покладених на нього виконавчим документом обов`язків, державним виконавцем проведено передбачені законом дії у межах виконавчого провадження, зобов`язання донині не виконане, у зв`язку з чим місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Рищук В.В. оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що місцевим судом проігноровано наявність у матеріалах справи заяви боржника від 02 лютого 2021 року, у якій він сам звертається до державного виконавця із проханням надіслати йому матеріали виконавчого провадження та зазначає адресу: АДРЕСА_1 .

Разом з цим, державним виконавцем не додано до матеріалів подання його заяви від 27 січня 2021 року, у якій він просив звільнити належні йому кошти (заробітну плату) з-під арешту та просив направити за його місцем роботи ПП "КОНКОРД-ІТ" постанову про утримання коштів з його заробітної плати. До цієї заяви й було долучено довідку з місця роботи №43 від 26.01.2021 року, яку державний виконавець додала до матеріалів подання.

Зауважує, що лише після цього, державний виконавець зробила запит №97570897 від 26.02.2021 року у ПФУ, у відповідь на який було підтверджено його місце роботи.

Наголошує, що усі аргументи державного виконавця зводяться до того, що у нього відсутнє будь-яке майно - рухоме та/чи нерухоме, відсутні кошти і це є свідченням ухиляння боржника від виконання рішення суду.

Державний виконавець у поданні зазначає, що в період з 2017 року по 2021 рік він не одноразово перетинав кордон України, проте згідно відомостей з Державної прикордонної служби, виїзди за кордон здійснювалися ним лише двічі - з 03.01.2018 року по 14.01.2018 року та з 12.08.2018 року по 17.08.2018 року.

Стверджує, що він не ухилявся від виконання рішення суду, а саме невиконання рішення суду зумовлене тим, що у нього відсутнє будь-яке майно, а також було відсутнє джерело доходу, за рахунок якого він міг би здійснювати погашення, виниклого на підставі рішення суду, боргу.

У зв`язку з відсутністю у нього майна, рухомого чи нерухомого, він особисто й звертався до Рівненського міського відділу ДВС з проханням стягувати заборгованість з його заробітної плати, оскільки інших видів доходу у нього немає.

З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні подання державного виконавця.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві старший державний виконавець просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього за рішенням суду або Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 5 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" на боржника покладено ряд обов`язків, зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Судом встановлено, що на виконанні старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ониськевич Н.В. перебуває виконавче провадження № 54766182 з примусового виконання виконавчого листа виданого 12 квітня 2017 року Рівненським міським судом Рівненської області, на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 березня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 07 червня 2007 року, яка утворилась станом на 24 березня 2013 року та складається із тіла кредиту у розмірі 144971 швейцарських франка 16 сантимів та процентів у розмірі 7519 швейцарських франка 38 сантимів, а всього 152490 швейцарських франків 54 сантимів та пені у сумі 23419,54 грн.; стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 07 червня 207 року, яка утворилась станом на 24 березня 2013 року та складається із тіла кредиту у розмірі 203002 швейцарських франки 24 сантимів та процентів у розмірі 10833 швейцарських франків 86 сантимів, а всього 213836 швейцарських франків 10 сантимів та пені у розмірі 39663,06 грн. та 16862,60 грн. понесених судових витрат.

25 вересня 2017 року державним виконавцем Ониськевич Н.В. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника.

Ухвалою Рівненського міського суду по справі №569/5085/14-ц від 11.07.2019 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ "УкрСиббанк" на його правонаступника ОСОБА_2 .

20 листопада 2020 року державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження.

15 січня 2021 року державним виконавцем Ониськевич Н.В. винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно довідки №43 від 26 січня 2021 року ОСОБА_1 працює у ПП «Конкорд ІТ» на посаді директора підприємства з 3 листопада 2020 року.

26 січня 2021 року державним виконавцем Ониськевич Н.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції щодо наявності доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, апеляційний суд враховує наступне.

Аналіз статті 441 ЦПК України свідчить про те, що "ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням" слід розуміти як будь-які навмисні, свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання державного виконавця у поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Отже, у контексті вищезазначених норм права, державний виконавець повинен був довести факт свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

При цьому, саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, наданого приватним виконавцем для добровільного виконання рішення суду, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків і на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відсутність у ОСОБА_1 майна, на яке можна звернути стягнення, не свідчить про ухилення останньою від виконання обов`язку, покладеного на нього судовим рішенням.

Тим більше, матеріали справи свідчать, що до звернення державного виконавця з поданням, ОСОБА_1 , з власної ініціативи звертався до відділу ДВС, якого повідомив про місце свого проживання, роботи та просив здійснювати погашення заборгованості шляхом утримання коштів із заробітної плати.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. При чому, згідно з частиною 3 указаної статті, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі Гочев проти Болгарії (Gochev v. Bulgaria від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Отже, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

З огляду на вищенаведене, можна дійти висновку, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника без встановлення факту ухилення від виконання зобов`язань не буде відповідати одному із критеріїв, визначених ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, за яких обмеження права на свободу пересування може бути виправдане.

Доказів того, що ОСОБА_1 свідомо, умисно ухиляється від виконання судового рішення державним виконавцем не наведено і у судовому засіданні здобуто не було.

При постановлені оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції не було з`ясовано всі обставини справи та не враховано положення Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", а саме: не перевірено факт ухилення боржника від виконання зобов`язання, покладеного на нього судовим рішенням та чи були вжиті державним виконавцем всі заходи для забезпечення виконання судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до обґрунтованого переконання, що висновок місцевого суду про обґрунтованість подання державного виконавця є помилковим, а тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України передчасним.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Рищука Віталія Віталійовича задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 березня 2021 року скасувати.

У задоволенні подання старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів ) Ониськевич Наталії Володимирівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови складений 27 травня 2020 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.