РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 534/452/21

Провадження №2/534/438/21

08 червня 2021 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

в складі суду: головуючого судді Солохи О.В.

з участю секретаря судового засідання Гончар С.Т.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і особисте утримання матері дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому, прохає стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 2020 року народження, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального розмірі аліментів на одну дитину, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та на своє особисте утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку доходу щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Заявлені вимоги вмотивовані тим, що позивачка з відповідачем проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, мають спільного малолітнього сина ОСОБА_4 , 2020 року народження, який проживає разом із позивачкою. Вихованням та утриманням дитини займається позивачка, відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку не надає. На даний час позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку та не може самостійно забезпечити належний матеріальний стан сина, тому звернулась до суду із відповідним позовом.

Ухвалою суду від 06.04.2020 позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.20).

У судовому засіданні позивачка пояснила, що з ОСОБА_2 проживали спільно з 01 червня 2018 року, без реєстрації шлюбу, займались спільним побутом. Позивачка з відповідачем мають спільну малолітнього сина ОСОБА_4 , 2020 року. Позивачка обізнана, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (від якої у відповідача є спільна дитина). Відповідач сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка з відповідачем з 2020 року не проживають разом та відповідач не надає на утримання дитини аліментів та на її особисте утримання, як жінки, яка не перебуває у шлюбі з відповідачем, однак має на утриманні спільну з відповідачем дитину. Окрім спільної з відповідачем дитини, позивачка має ще неповнолітньою дитину ОСОБА_5 , 2009р.н., на утримання якої отримує соціальні виплати. Своєї власної квартири не має (сплачує комунальні платежі самостійно). Не має змоги працювати оскільки, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У зв`язку із цим прохала задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судовому позовні вимоги позивачки визнав повністю, не заперечував обставини, на які посилалась позивачка у своєму позові. Пояснив суду, що перебуває у шлюбних відносинах з ОСОБА_3 (наразі у провадженні суду заходиться цивільна справа про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , рішення у якій ще не прийнято). З відповідача на користь ОСОБА_3 присуджено стягувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі 1/6. Відповідач пояснив суду, що ОСОБА_3 просила суд стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4, однак він прохав суд позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з нього 1/8 частку від доходів, мотивуючи тим, шо вони проживали разом однією сім`єю та вели спільне господарство, а також те, що у матеріаному забезпеченні він під час спільного проживання брав безпосередню участь. Підтвердив той факт, що з позивачкою вони проживали тривалий час разом, однак, наразі проживають окремо у різних квартирах (власного житла відповідач не має). Позивачка займається вихованням та утриманням їх спільної дитини ОСОБА_4 , 2020 р.н.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від ОСОБА_3 до суду надійшли пояснення, щодо предмета спору у яких містяться заперечення проти позову. У своїх поясненнях ОСОБА_3 звертає увагу суду на той факт, що вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_6 , 2009 р.н. Вважає достатнім та розумним буде стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини з від усіх видів заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , 2020 р.н. Щодо стягнення аліментів на утриманні позивачки на період її перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відмовити. Вважає, що така вимога є необґрунтованою, оскільки аліменти мають стягуватися тільки на дружину, однак ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебувають у шлюбі.

Суд, особисто сприйнявши у судовому засіданні покази сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків.

Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.10). Дитина в даний час проживає разом з позивачкою, що підтверджується наданою сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області довідкою від 17.03.2021 (а.с.9), вона займається її вихованням та утриманням. Відповідач на утримання дитини ОСОБА_7 матеріальної допомоги позивачу не надає. Окрім сина ОСОБА_7 , позивач має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , 2012 р.н., яка перебуває на її утриманні (а.с.15).

Відповідно до довідки від 17.03.2021 №321 наданою УСЗН Горішньоплавнівської міської ради Козуля О.П. перебуває на обліку в управлінні соціального захист населення м. Горішні Плавні Кременчуцького району та отримує допомогу при народженні дитини ОСОБА_7 , 2020 р.н.

Позивачка з 08.06.2020 (наказ №14-В від 09.06.2020) знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою від 17.03.2021 №01-10/34 (а.с.12).

Як убачається з приєднаних до справи матеріалів відповідач ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору) (а.с.43). Від цього шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_9 , 2009 р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.44). З відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_9 , 2009 р.н. у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку), що були присуджені до стягнення, згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.04.2021 (а.с.45).

Конституцією України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Статтею 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд зауважує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182).

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України).

Суд наголошує, що, аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

З огляду вищезазначеного при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, можливість надання неповнолітній дитині утримання стягувачем аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, передбачені ст.182 СК України, а також з урахуванням рівня життя сьогодення, мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст.7 СК України, суд приходить до висновку про наступне.

Наявність у платника аліментів іншої дитини ОСОБА_6 , 2009 р.н., на користь якої він сплачує аліменти, є одним із критеріїв, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

З відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_9 , 2009 р.н. у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку), що були присуджені до стягнення, згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.04.2021.

Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

На запитання суду, чому відповідач визнає вимоги позивачки ОСОБА_1 про стягнення аліментів у повному обсязі, однак заперечував щодо задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 , то відповідач не зміг надати суду зрозумілих пояснень. Разом з тим, посилання на той факт, що ОСОБА_3 має краще матеріальне забезпеченні ніж ОСОБА_1 , не знайшли свого належного підтвердження в судовому засіданні, а отже, на думку суду аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання та забезпечувати як найкращі інтереси дітей відповідача.

Отже, суд не приймає визнання відповідачем позову, оскільки вважає, що визнання відповідачем позову порушує права та інтереси інших осіб, зокрема неповнолітніх дітей відповідача.

Враховуючі всі обставини справи та вимоги Сімейного кодексу України, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність на утриманні відповідача неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , 2009 р.н., суд вважає, що з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що становить 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину. Саме такий розмір аліментів забезпечить достатній рівень матеріального утримання дитини ОСОБА_7 , 2020 р.н. та при цьому не вплине на матеріальне забезпечення неповнолітньої дитини відповідача ОСОБА_9 , 2009 р.н.

Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на утримання позивачки на період її перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд виходить з наступного.

Судом взято до уваги факти викладені у письмових поясненнях третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету позову ОСОБА_3 .

Згідно з частинами другою, четвертою статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно із ч.ч. 2,6 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Частиною 2 ст. 91 СК України передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Вказаними нормами законодавства визнається право жінки, з якою проживає дитина (матері дитини), на утримання від чоловіка батька дитини на період до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, але за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до положень частин 1, 2, 9 статті 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Покладаючись на принцип справедливості у питанні визначення розміру аліментів, суд, з урахуванням всіх обставин справи, зобов`язаний досягти домірності між потребами одного з подружжя в утриманні та можливостями другого з них надавати його. Тобто, суд має враховувати інтереси і можливості обох сторін.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пояснили, що у зареєстрованому шлюбі не перебувають, однак тривалий час, а саме з 2018 р. по 2020 р. проживали разом. Одночасно, за час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у сторін народилася спільний син ОСОБА_10 , 2020 р.н., який на даний час проживає разом з матір`ю позивачкою у справі. Сторони проживають окремо. Матеріальної допомоги позивачка, як мати спільної дитини сторін, від відповідача не отримує.

Обов`язки з утримання дитини виконує позивачка, так як з нею проживає дитина, що також не спростовано відповідачем.

Позивачка не працює в теперішній час, а здійснює догляд за дитиною і отримує обумовлену цим соціальну допомогу.

Відповідач, в свою чергу, є особою працездатною, має можливість надавати допомогу сину ОСОБА_4 та матері, які на теперішній час в силу обставин не можуть забезпечити себе всім необхідним.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, враховуючі всі обставини справи, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, заробітна плата якого зі слів останнього становить 12 000 грн щомісяця, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема наявність на утриманні у відповідача двох малолітніх дітей, не надання третьою особою достатніх і належних доказів на обґрунтування свого заперечення проти позовних вимог, суд вважає позов в частині стягнення аліментів на особисте утримання ОСОБА_1 таким, що належить до часткового задоволення, а саме стягнення з відповідача аліментів на особисте утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/8 від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Аліменти на утримання неповнолітньої дитини та матері дитини підлягають стягненню від дня пред`явлення позову, тобто починаючи з 19.03.2021.

Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положень ст.ст.141, 142 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141,142, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що становить 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину.

Аліменти стягувати щомісячно починаючи з 19 березня 2021 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Аліменти на утримання матері дитини стягувати починаючи з 19 березня 2021 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини та матері дитини у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 643 грн 17 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_5

Суддя О.В. Солоха

Повний текст рішення складено 14.06.2021.