Справа № 761/2940/21
Провадження № 2/761/5908/2021
25 травня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: Волошина В. О.
при секретарі: Горпенюк М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання рішення незаконним; зобов`язання вчинити дії,
В січні 2021р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив суд:
- визнати незаконним рішення відповідача про не надання інформації на адвокатський запит адвоката ОСОБА_1 від 04 березня 2020р. № 3941;
- зобов`язати відповідача надати інформацію на адвокатський запит адвоката ОСОБА_1 від 04 березня 2020р. №3941;
- вирішити питання розподілу судових витрат.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 04 березня 2020р. він, діючи в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до відповідача з адвокатським запитом, у якому просив повідомити, чи включена остання до переліку рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду, який складено уповноваженою особою Фонду; надати витяг чи інший документ, що підтверджує включення ОСОБА_2 до такого переліку; надати засвідчену копію листа, яким ОСОБА_2 повідомлялась про передачу приймаючому чи перехідному банку або спеціалізованій установі її грошових коштів, що знаходились під арештом; повідомити про банківській рахунок, на який перераховані кошти ОСОБА_2 та установу, у якій такий рахунок відкритий та надати копію банківського платіжного доручення, що підтверджує перерахування депозитних коштів ОСОБА_2 , що перебували під арештом, на відкритий банківський рахунок.
Однак, у відповіді на вказаний запит від 11 березня 2020р. №27-3715/20 директор - розпорядник Фонду ОСОБА_3 повідомила, що ОСОБА_2 включена до загального реєстру вкладників АТ «Банк «Фінанси та кредит» і може отримати гарантовану суму відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду у наведеному у відповіді переліку банків.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2021р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.
До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду клопотання, в якому заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи і просить розглядати справу у відсутність свого представника.
Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явився, поважності причин неявки не повідомив, свого представника до суду не направив, відзив на позов не подавався.
Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд приймає заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.
Статтями 3, 5 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що правовою основою діяльності адвокатури України є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України. Адвокатура є незалежною від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб. Держава створює належні умови для діяльності адвокатури та забезпечує дотримання гарантій адвокатської діяльності.
Згідно з п. 1) ч. 1 ст. 20 цього Закону України під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).
Адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.
Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту. У разі якщо задоволення адвокатського запиту передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як десять сторінок, адвокат зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір таких витрат не може перевищувати граничні норми витрат на копіювання та друк, встановлені Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» (ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом. Така відповідальність передбачена ст. 212-3 КУпАП.
Судом встановлено, що 04 березня 2020р. сторона позивача зверталася до відповідача з адвокатським запитом, діючи в інтересах ОСОБА_2 , в якому просила повідомити, чи включена остання до переліку рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду, який складено уповноваженою особою Фонду; надати витяг чи інший документ, що підтверджує включення ОСОБА_2 до такого переліку; надати засвідчену копію листа, яким ОСОБА_2 повідомлялась про передачу приймаючому чи перехідному банку або спеціалізованій установі її грошових коштів, що знаходились під арештом; повідомити про банківській рахунок, на який перераховані кошти ОСОБА_2 та установу, у якій такий рахунок відкритий та надати копію банківського платіжного доручення, що підтверджує перерахування депозитних коштів ОСОБА_2 , що перебували під арештом, на відкритий банківський рахунок.
11 березня 2020р. відповідач надав відповідь на зазначений адвокатський запит №27-3715/20 за підписом директора - розпорядника Фонду ОСОБА_3, в якій повідомив, що ОСОБА_2 включена до загального реєстру вкладників АТ «Банк «Фінанси та кредит» і може отримати гарантовану суму відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду у наведеному у відповіді переліку банків.
Викладене свідчить, що за своїм змістом відповідь, надана директором - розпорядником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на адвокатський запит ОСОБА_1, не містить інформації на сформовані адвокатом запитання, яка необхідна останньому для надання правової допомоги ОСОБА_2 . Як і не містить посилання на відповідні норми законодавства щодо неможливості надати відповіді на решту запиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст. 5 цього Закону України доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію, а згідно з вимогами п. 1 частини 13 даного Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання. Статтею 20 Закону передбачено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Вимогами п. 6) ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.
Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежного від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації. Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено мотивовану підставу відмови та порядок оскарження відмови.
Згідно зі ст. 20 Закону України «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про інформацію» інформація з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом. До інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені, зокрема, відомості, доступ до яких не може бути обмежено відповідно до законів та міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Дана правова позиція підтверджується постановою Верховного Суду від 20 лютого 2020 року по справі № 803/1690/17.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1816,0 грн.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16.
В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача було подано витяг з договору № 26/01-21 про надання правової допомоги від 26 січня 2021р. (а.с. 13) та копія меморіального ордеру від 26 січня 2021р. (а.с. 14).
Судом встановлено, що стороною позивача не було надано розрахунку суми зазначених витрат та її складових, як і відсутній час, який було витрачено на надання професійної правничої допомоги.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 81, 89, 133, 137, 141, 223, 258-261, 263-268, 274, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 3, 5, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; ст. ст. 1, 14, 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації»; ст. ст. 20, 21 Закону України «Про інформацію», суд, -
Визнати незаконним рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про не надання інформації на адвокатський запит адвоката ОСОБА_1 від 04 березня 2020 №3941.
Зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати інформацію на адвокатський запит адвоката ОСОБА_1 від 04 березня 2020р. №3941.
Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1816,0 /одна тисяча вісімсот шістнадцять/ грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5500,0 /п`ять тисяч п`ятсот / грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 31 травня 2021р.

Суддя: