справа № 278/812/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О. за участю секретаря Петровської Ю.Р., розглянув цивільну справу за заявою АТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

Заявленими вимогами позивач просив суд ухвалити рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки на нерухоме майно земельну ділянку площею 0,1500 га, яка розташована на території с. Буки Житомирського району Житомирської області та належать відповідачу з метою погашення заборгованості за іпотечним договором №52108Z65 від 7.08.2008 року.

Вимоги обґрунтовано тим, що між ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України", правонаступником якого є АТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ОСОБА_2 7.08.2008 року укладено кредитний договір №52108С65, з метою забезпечення виконання якого того ж дня між позивачем та поручителем ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Слюсар Л.А. ОСОБА_2 не виконує умов кредитного договору, у зв`язку з чим рішенням Корольовсько районного суду м. Житомира від 15.06.2009 року видано судовий наказ про стягнення заборгованості на користь позивача. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24.02.2015 року присуджено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за таким кредитним договором.

Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечення сторін щодо цього.

Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідач не скористалася своїм правом надати до суду належні та допустимі докази, які б спростовували доводи позивача, відзиву на позов не подала, свого ставлення до позовної заяви не висловила, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином.

Третя особа свого ставлення до позовних вимог також не висловила.

Відповідач, ОСОБА_4 , надала суду свідоцтво про шлюб, з якого вбачається, що 18.09.2008 року між нею та ОСОБА_2 відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис №1640. Після реєстрації такого шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на " ОСОБА_5 " (а.с. 70).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини.

7.08.2008 року між ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України", правонаступником якого є АТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №52108С65 (а.с.15-27).

З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, 7.08.2008 року між позивачем та поручителем ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Слюсар Л.А. (а.с. 28-32). Згідно п. 1.3. договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно - земельна ділянка площею 0,1500 га, розташована в с. Буки Житомирського району Житомирської області, яка є власністю ОСОБА_6 .

ОСОБА_2 не виконує умов кредитного договору №52108С65 від 7.08.2008 року, у зв`язку з чим судовим наказом Корольовського районного суду м. Житомира від 15.06.2009 року у справі №2н-1561/09 з останнього та ОСОБА_3 в солідарному порядку стягнуто заборгованість в сумі 79 547, 77 гривень (а.с. 33).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24.02.2015 року у справі №296/11440/14-ц присуджено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за таким кредитним договором в розмірі 135 728, 81 гривень (а.с. 34-35).

Відповідно до довідки позивача №52-14/38 від 12.03.2021 року заборгованість за кредитним договором станом на 12.03.2021 року становить 24 059, 36 доларів США, заборгованість за пенею, присудженою рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24.02.2015 року становить 46 952, 17 гривень (а.с. 40).

Позивач звертався до відповідача та третьої особи з листами, якими просив здійснити погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, однак станом на момент звернення до суду така заборгованість не погашена (а.с. 48-52).

При зверненні до суду позивачем сплачено судового збору в розмірі 2 270, 00 гривень (а.с.1).

Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, де зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 7 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 12 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Згідно зі статтею 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору, суд вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог позивача, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного або іпотечного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, на з`ясованих обставинах, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також виходячи з критеріїв розумності та справедливості, суд дійшов до висновку про задоволення позову, оскільки відповідачем не виконані взяті на себе зобов`язання згідно іпотечного договору №52108Z65 від 7.08.2008 року.

Факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають.

Результати вирішення спору дають підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за розгляд даної справи в розмірі 2 270, 00 гривень. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Звернути стягнення на майно, передане в іпотеку відповідно до іпотечного договору №52108Z65 від 7.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Слюсар Л.А., а саме земельну ділянку площею 0,1500 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0261, розташовану в с. Буки Житомирського району Житомирської області, яка належать на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з метою погашення заборгованості за кредитним договором №52108С65 від 7.08.2008 року, укладеного між АТ "Державний експортно-імпортний банк України" (м. Київ, вул. Антоновича, 127, ідентифікаційний код 00032112) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 12 928 (дванадцять тисяч дев`ятсот двадцять вісім) доларів США 54 центи та 46 952 (сорок шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) гривні 17 копійок шляхом проведення електронних торгів за ціною, що буде визначена при примусовому виконанні на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності та не нижче за звичайні ціни на такий вид майна.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Повне рішення виготовлене 1 червня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Грубіян