Справа № 313/435/21
Провадження № 2/313/202/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

17.06.2021 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Кравцова С.О., за участю секретаря судового засідання Басова А.В., представника позивача Шубіна О.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такої, що втратила право користування житловим приміщенням,суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона ОСОБА_1 , є одноособовою власницею житлового будинку АДРЕСА_1 , про що свідчать договір купівлі продажу нерухомого майна № б/н від 09 листопада 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Веселівського районного нотаріального округу Запорізької області Глобою В.І., який зареєстрований в реєстрі за № 906, Витягом про Державну реєстрацію прав виданого Комунальним підприємством «Веселівське районне бюро технічної інвентаризації» від 12.11.2012 року, номер Витягу: 36204900 та технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Вищевказані правовстановлюючі документи на житловий будинок складені на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06 березня 2015 року Відповідача було зареєстровано у належному позивачу на праві власності житловому будинку.

Станом на сьогоднішній день відповідач за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 2019 року понад 1 рік, але документи на зняття його з реєстрації з попереднього місця проживання він не подавав.

Відповідач є рідним сином позивача та мешкав разом з нею до 2019 року.

У 2019 році відповідач забрав свої речі і залишив житловий будинок у якому був зареєстрований та виїхав за кордон. З того часу і по теперішній час відповідач у вищезазначеному житловому будинку зареєстрований, але не проживає. З телефонних розмов відповідач повідомив позивачу, що він взагалі не має наміру повертатися додому та проживати у вказаному будинку.

Ніякого майна відповідача в житловому будинку не залишилось, він не оплачує комунальні послуги та не несе ніяких витрат на утримання будинку.

Позивач вважає що сам факт реєстрації відповідача в належному їй на праві приватної власності житловому будинку порушує її право як власника та створює відповідні незручності, які обмежують її права вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном, крім того виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються, чим об`єктивно порушує моє право. Реєстрація відповідача за даною адресою також позбавляє її права на оформлення субсидії по сплаті комунальних послуг, тому вона змушена звернутися за захистом до суду

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов та просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав.

Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З урахуванням положень ст.280 ЦПК України та думки представник позивача, і не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі продажу житлового будинку належить будинок АДРЕСА_1 .

У вказаному будинку був зареєстрований та проживав її син ОСОБА_2 , який у 2019 році забрав свої речі і залишив житловий будинок у якому був зареєстрований та виїхав за кордон. З того часу і по теперішній час відповідач у вищезазначеному житловому будинку зареєстрований, але не проживає. З телефонних розмов відповідач повідомив позивачу, що він взагалі не має наміру повертатися додому та проживати у вказаному будинку.

У зв`язку з тим, що Відповідач добровільно не вживає заходів щодо зняття себе з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , це призводить до порушення вимог ст.ст. 317, 319 ЦК України оскільки, позивач будучи власником вказаного нерухомого майна, не може в повній мірі володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено6-тимісячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини,а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня,зберігається житлове приміщення понад шести місяців.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення,яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Крім того, відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 71-72 ЖК України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, ст.ст. 263, 265, 267-268, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такої, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області С.О.Кравцов