Справа № 717/671/21
15.06.2021 року смт. Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Телешмана О.В.,
з участю секретаря судового засідання Глібіщук М.Л.,
позивача ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася;
відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.
Розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд, -
Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заперечень проти позову не подав, в судове засідання не з`явився.
Заяви та клопотання не надходили.
Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 мають малолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 08 листопада 2016 року.
Відповідно до судового наказу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 16.04.2019 року по справі № 717/429/19 відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до її повноліття.
Даний судовий наказ знаходиться на виконанні у Кельменецькому районному відділі ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), яким відкрито виконавче провадження № 5874097.
Дане рішення суду відповідач виконує частково, аліменти сплачує нерегулярно, внаслідок чого у ОСОБА_2 виникла заборгованість по сплаті аліментів.
Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений судом термін не подано.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1ст. 196 СК України. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України.
Статтею 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
За змістом ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.
Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - Постанова №3 від 15.05.2006 року) відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Згідно ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного і грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Таким чином, виходячи зі змісту ст.196 СК України, суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.
У постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах та зробила висновок про те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 1 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Згідно ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), але помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів.
Суд вважає, що за таких обставин, необхідно здійснити розрахунок пені за прострочення сплати аліментів до вищенаведеної формули наступним чином: 1) місяць; 2) сума боргу; 3) кількість днів; 4) пеня.
Враховуючи заборгованість відповідача зі сплати аліментів на користь позивачки на утримання дитини, загальна сума неустойки (пені) від суми несплачених аліментів щомісячно за період станом на 01.05.2020 року по 30.05.2021 року складається, виходячи з наступного розрахунку за :
грудень 2020 року : сума боргу 2481,25 грн х 1 % х 166 днів = 4118,88 гривень;
січень 2021 року : сума боргу 4948,75 грн х 1 % х 135 днів = 6680,81 гривень;
лютий 2021 року : сума боргу 7416,25 грн х 1 % х 104 днів = 7712,90 гривень;
березень 2021 року : сума боргу 7383,77 грн х 1 % х 76 днів = 5611,67 гривень;
травень 2021 року : сума боргу 4209,97 грн х 1 % х 14 днів = 589,40 гривень.
Отже, загальна сума пені становить 225685,14 грн.
Беручи до уваги, що загальний розмір пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, а заборгованість за аліментами становить 225685,14 грн., то на підставі ч.1 ст. 196 СК України сума неустойки по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 становить 5845,75 гривень, що підтверджується також розрахунком заборгованості від 14.06.2021 року, здійсненим Кельменецьким районним відділом ДВС станом на 14.06.2021 року.
Згідно з частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи зазначене вище, відповідач, як батько дітей, зобов`язаний нести витрати по на їх утриманню, однак відмовляється в добровільному порядку сплачувати аліменти у розмірі визначеному рішенням суду, внаслідок чого утворилася заборгованість з їх сплати, тим самим фактично намагається перекласти свій обов`язок піклуватись та матеріально забезпечувати дітей виключно на позивачку, що є порушенням норм чинного сімейного законодавства України.
Матеріали справи не містять докази на підтвердження відсутності вини боржника щодо несплати аліментів.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково і слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 5845 гривень 75 копійок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Суд вважає, що з відповідача на користь держави слід стягнути 241 гривню 75 копійок в рахунок відшкодування витрат у вигляді судового збору.
На підставі ст. ст. ст. 51 Конституції України, ст. ст. 180-181, 196 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 3-7,10-13, 17,18, 76-81, 133, 141, 223,247, 259,263,264,265,268 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНКОПП НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( паспорт НОМЕР_3 ), пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 5845 (п`ять тисяч вісімсот сорок п`ять) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь на користь держави 241 (двісті сорок одну) гривню 75 (сімдесят п`ять) копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 15.06.2021 року.

Суддя Телешман О.В.