Справа № 468/525/19-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

11.05.2021 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Янчук С.В., за участі секретаря Хижняк К.А., сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту неприйняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що його батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також його брату ОСОБА_5 належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , спадщину після якої прийняв батько позивача (чоловік померлої) ОСОБА_4 , оскільки проживав зі спадкодавцем на момент смерті останньої. Його брат ОСОБА_5 незважаючи на те, що був зареєстрований у спільній вищевказаній квартирі, але фактично проживав за іншою адресою. У березні 2003 року в зв`язку тяжкою хворобою брат переїхав проживати до нього (позивача) і ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Спадкоємцем після смерті брата, який прийняв спадщину, є син останнього - ОСОБА_2 (відповідач по справі). ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_4 , спадкоємцем за заповітом після смерті якого є він (позивач). Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.11.2018 року було визначено розмір часток кожного із померлих співвласників, яка становила по 1/3 частці за кожним. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з метою оформлення спадщини на 2/3 частини даної кварти, а саме 1/3 частку, належну батькові та 1/3 частку належну матері, оскільки, на його думку, лише батько прийняв спадщину після смерті матері. Нотаріусом було роз`яснено позивачу про те, що другим спадкоємцем за законом після смерті матері є її син ОСОБА_5 (брат позивача), який на час відкриття спадщини був зареєстрований разом із спадкодавцем в вищевказаній квартирі, а тому позивач може отримати свідоцтво про право на спадщину лише на часту належну батькові та половину частки належної матері. На думку позивача, реєстрація брата за місцем проживання спадкодавця матері не є свідченням прийняття спадщини, оскільки останній на момент смерті матері фактично не проживав за вказаною адресою та постійно проживав за іншою адресою, а саме в с. Добре Баштанського району. Сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, що спадщина прийнята відповідно до чинного на той час законодавства. Брат ОСОБА_5 не проживав з матір`ю на час її смерті, заяви про прийняття спадщини не подавав, а отже, не може вважатися такою особою, що прийняла спадщину. На підставі викладеного, позивач просив суд встановити той факт, що його брат ОСОБА_5 не прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 25.04.2019 року відкрите провадження за правилами загального позовного провадження та справу призначено в підготовче засідання.

Відповідачем було надано до суду відзив на позов, яким просив відмовити в задоволенні позову в зв`язку з тим, що його батько ОСОБА_5 будучи зареєстрованим за місцем відкриття спадщини після смерті його матері ОСОБА_3 є таким, що фактично вступив в управління або воління спадковим майном, а тому в силу вимог ст. 549 ЦК УРСР визнається таким, що прийняв спадщину після смерті матері. Крім того, самостійною підставою для відмови в позові вказав на пропуск позивачем строку позовної давності.

Позивачем було надано до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що батько відповідача фактично не прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки жодного дня не проживав з матірю і не користувався спадковим майном. Також ввважає, що позов подано до суду в межах строку позовної давності.

26.09.2019 року на запит до суду від Баштанської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №144/2004, заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26.09.2019 року на запит до суду від Баштанської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №159/2008, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10.12.2019 року на запит до суду від Державного нотаріального архіву Миколаївської області надійшла копія спадкової справи №306/2002, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою від 06.02.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо задоволення позову посилаючись на їх недоведеність.

Заслухавши сторін, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копію свідоцтв про смерть ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; копію заповіту, посвідченого 08.02.2002 року секретарем Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за № 115; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.11.2018 року у справі за № 468/1319/18-ц; копію спадкової справи №144/2004, заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копію спадкової справи №159/2008, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію спадкової справи №306/2002, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході розгляду справи судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.02.1995 року Баштанською міською радою, квартира, розташована в АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.42 зворотня сторінка). ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на частку вищевказаної квартири. З матеріалів спадкової справи №159/2008, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.48-55) вбачається, що спадщину прийняв позивач ОСОБА_1 . Крім того, з наявної в матералах справи довідки Баштанської міської ради від 27.06.2002 року за №3738 слід, що на момент смерті ОСОБА_3 , яка проживаала та була зареєстрована в АДРЕСА_2 , з нею проживали та були зареєстровані: чоловік - ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на частку вищевказаної квартири. З матеріалів спадкової справи №306/2002, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.61-93) вбачається, що спадщину прийняв позивач ОСОБА_1 , який є спадкоємцем за заповітом. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на частку вищевказаної квартири. З матеріалів спадкової справи №144/2004, заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.35-46) вбачається, що спадщину прийняв відповідач ОСОБА_2 , який є сином померлого.

Рішенням Баштанського районногосуду Миколаївської області від 19.11.2018 року у справі за № 468/1319/18-ц встановлено, що частки співласників на квартиру по АДРЕСА_1 є рівними та частки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 становлять по 1/3 частці, кожному (а.с.8).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час дії ЦК УРСР, а тому дані спірні правовідносини щодо спадкування після її смерті слід вирішити виходячи з положень вказаного кодексу.

Відповдіно дл ч. ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державні йнотаріальні конторі за місцем відкурття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначенні в цій статті дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністрества юстиції України від 14.06.1994 року №18/5, зареєстрованого в Міністрестві юстиції України 07.07.1994 року за №152/361, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, які прийняли спадщину, тобто таким, що які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК). Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути, зокрема, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

Таким чином, саме реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця на час смерті спадкодавця свідчить про «автоматичне прийняття спадкоємцем спадщини шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном». У такому випадку спадкоємцю достатньо звернутись до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину.

Як зазачено вище, в матеріалах спадкової справи №159/2008, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.48-55), наявна довідка Баштанської міської ради від 27.06.2002 року за №3738 з якої слід, що на момент смерті ОСОБА_3 , яка проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_2 , з нею проживали та були зареєстровані: чоловік - ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 (батько відповідача).

Матеріали вищевказаної спадкової справи не містять відомостей на підтвердженя того, що ОСОБА_5 мало місце подання нотаріусу заяви про відмову у прийнятті спадщини після смерті матері ОСОБА_3 .

Таким чином, в силу правил ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР ОСОБА_5 є таким, що належним чином прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 .

Показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не підтверджують факт неприйняття спадщини ОСОБА_5 після смерті його матері ОСОБА_3 , а тому суд оцінює їх критично та не бере до уваги, оскільки показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зводяться лише до того, що вони проживаючи по сусідству зі сім`єю ОСОБА_3 , в той фактичний час, що особисто перебували в дома, не бачили ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , після того як останній закінчив школу та поїхав навчатися в м. Новий Буг, а покази ОСОБА_8 - до того, що в 2019 році сторони по справі звертались до нього з питань оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Слід зазначити, що необхідність відмови в задоволенні позову, окрім вищевказного, обумовлена тим, що навіть факт відсутності спадкоємця ОСОБА_5 тривалий проміжок часу за межами зареєстрованого місця проживання жодним чином не спростовує того факту, що місцем його проживання є саме: АДРЕСА_2 , зважаючи при цьому на те, що положеннями статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" гарантовано всім особам свободу пересування.

З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити через їх недоведеність та необгрунтованість.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4,12,13, 81,263-265,268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту неприйняття спадщини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 травня 2021 року.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , ідент. номер НОМЕР_1 );

Відповідач:

ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 , ідент. номер НОМЕР_2 ).

Суддя: