Справа №443/131/21
Провадження №2/443/900/21
РІШЕННЯ

іменем України

14 червня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

провів у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Жидачеві розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивачки адвоката Яременко І.О.

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Журавненської селищної ради, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є онуком ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право земельну частку (пай) на території Чертізької сільської ради, площею 0,98 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) Серія ЛВ №6893, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №324 від 28.05.1997 та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Чертізькій сільській раді, реєстраційний № 33.

Обґрунтування позовних вимог.

В обґрунтування позовної заяви позивач покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся по материній лінії ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої входило право на земельну ділянку на території Чертізької сільської ради площею 0,98 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №6893, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №324 від 28.05.1997. ОСОБА_2 була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом із нею без реєстрації проживав її онук ОСОБА_1 , який займався її похороном. У виконкомі Чертізької сільської ради заповіт від ОСОБА_2 не зареєстрований. Оскільки заповіту ОСОБА_2 не залишала, то спадкування відбулося за законом. На момент смерті ОСОБА_2 , єдиним спадкоємцем першої черги за законом була її дочка і відповідно матір позивача ОСОБА_3 , однак вона спадщину не прийняла, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. Оскільки матір позивача ОСОБА_3 спадщину не прийняла, отже позивач отримав право спадкувати, будучи онуком покійної ОСОБА_2 . Оскільки позивач постійно проживав у с. Чертіж із бабусею ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважався таким, що її прийняв, проте юридично не оформив. 03.09.2020 позивач звернувся до державного нотаріуса Жидачівського нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі ОСОБА_2 , однак нотаріус відмовив у його видачі, мотивуючи пропуском піврічного терміну для подання заяви про прийняття спадщини, а також через відсутність правовстановлюючого документа на земельну частку пай на території Чертізької сільської ради, що належала померлій і є спадковим майном. Окрім того, у свідоцтві про народження позивача його матір записана як ОСОБА_4 , а у свідоцтві про народження матері позивача вона вказана як ОСОБА_5 . За таких обставин позивач не має можливості метричними даними довести родинні відносини між ним та своєю бабусею ОСОБА_2 , що у свою чергу призводить до неможливості юридично оформити спадщину після її смерті. Для визнання права позивача на спадкове майно потрібно в судовому порядку встановити факт його постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та факт родинних відносин між ним та ОСОБА_2 . Окрім того, позивач не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, оскільки не має змоги пред`явити оригінал правовстановлюючого документа, а саме Сертифіката на право на земельну частку (пай), через його втрату.Вважаючи, що його спадкові права порушено, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 22.01.2021 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 13.04.2021./а.с.24-25/

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 13.04.2021 року, залучено до участі у справі правонаступника Чертізької сільської ради Жидачівського району Львівської області - Журавненську селищну раду Стрийського району Львівської області, а підготовче засідання відкладено на 14.06.2021. /а.с.34-35/

Розгляд справи по суті відбувся 14.06.2021 в підготовчому засіданні за участю позивача та його представника.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

В судовому засіданні 14.06.2021 року позивач та його представник заявлені вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, покликаючись на підстави викладені у позовній заяві.

Представник відповідача Журавненської селищної ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі. Повідомив, що на час розгляду справи відсутня інформація, яка б була підставою для заперечення проти позовних вимог.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що позивач є онуком спадкодавця та зазначили, що ОСОБА_1 проживав разом із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Чертіж Жидачівського району Львівської області.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Частинами 1 та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позовна будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та свідка, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.03.2007, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Чертіж Жидачівського району у віці 79 років /а. с.13/.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 виданого вдруге 17.10.1989, ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Чертіж Жидачівського району, а її матір`ю є ОСОБА_2 /а. с.10/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 19.07.2007, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Калуш Івано-Франківської області у віці 54 роки /а. с.14/.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 17.02.1986 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Калуш Івано-Франківської області, а його батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 /а. НОМЕР_5 ./.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_6 від 19.11.1987 року ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розірвали шлюб, про що зроблено актовий запис №224, а після розірвання шлюбу дружина залишила прізвище ОСОБА_11 /а.с.12/.

Згідно довідки Чертізької сільської ради №269 від 31.08.2020 року, ОСОБА_2 була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом із нею без реєстрації проживав її онук ОСОБА_1 , який займався її похороном /а. с.15/.

Відповідно до витягу зі спадкового реєстру від 14.12.2020 року №62880947, спадкова справа після ОСОБА_2 не заводилася/а. с.16/.

Відповідно до постанови нотаріуса №198/02-31 від 03.09.2020, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки пропущений піврічний термін для подання заяви про прийняття спадщини, а також через відсутність правовстановлюючого документа на земельну частку пай на території Чертізької сільської ради, що належала померлій і є спадковим майном /а. с. 17./.

Згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) Серії ЛВ №6893 від 29.05.1997, ОСОБА_2 передано у привтану власність земельну ділянку площею 0,98 га, яка розташована на території Чертізької сільської Ради народних депутатів./а. с.18/.

Згідно довідки Відділу у Жидачівському районі головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 19.11.2020, у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Чертізькій сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ №6893 від 29.05.1997 року на ОСОБА_2 . Реєстраційний номер 33. Площа земельної ділянки 0,98 умовних кадастрових гектари. Підстава видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 28.05.1997 року №324. Державні акти на право приватної власності на землю взамін вищевказаного сертифіката не видавались. /а. с.20/.

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1ст. 13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше.

Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що суд може встановити факт родинних відносин, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті1218,1231 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1220ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивачки за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачкою та оцінені судом.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідно до ст. ст. 1268,1269,1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на момент смерті своєї бабусі ОСОБА_2 проживав разом із нею без реєстрації, тобто він фактично прийняв спадщину після смерті бабусі.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та факт спільного позивача з ОСОБА_2 , підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами та поясненнями свідків які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають.

Встановлення вищевказаних юридичних фактів має для позивача юридичне значення, оскільки дає йому можливість для реалізації свого права щодо оформлення спадщини після смерті бабусі ОСОБА_2 .

Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя набула або володіла спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивач оформити право на спадкове майно не має можливості, відповідач проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає заяву обґрунтованою, підставною і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 4,5,12,13,81,259,263-265,268, 315 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є онуком ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право земельну частку (пай) на території Чертізької сільської ради, площею 0,98 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) Серія ЛВ №6893, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №324 від 28.05.1997 та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Чертізькій сільській раді, реєстраційний № 33.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24.06.2021.

Суддя Р.Г. Равлінко