УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі: головуючого судді Зосименко О.М., секретаря судових засідань Ковальчук О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомира заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Житомирського міськвиконкому про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину домоволодіння, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на будинок,-

встановив:

Заявник звернувся із заявою про скасування заходів забезпечення позову, в якій посилається на те, що 09 січня 2003 року Богунським районним судом м. Житомира (суддя - Тимошенко О.М.) по справі № 2-11572 (2003р.) винесено ухвалу про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину домоволодіння, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на будинок, а саме: - накладено арешт на будинковолодіння АДРЕСА_1 . 23 травня 2003 року Богунським районним судом м. Житомира (суддя - Тимошенко О.М.) постановлено ухвалу по справі № 2-2364 про залишення заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину домоволодіння, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на будинок без розгляду. 26 березня 2003 року державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 , було видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 на спадкове майно, зокрема на жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 . 21 травня 2003 року це свідоцтво про право на спадщину за законом було зареєстроване в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Однак, на сьогоднішній день, ухвала Богунського районного суду м. Житомира про накладення арешту на будинковолодіння АДРЕСА_1 від 09.01.2003 року по справі 2-11572 продовжує діяти, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованим 29 березня 2021 року ОСОБА_4 .

Особи, які беруть участь у справі не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлялися заздалегідь і належним чином.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що заява, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 січня 2003 року Богунським районним судом м. Житомира (суддя - Тимошенко О.М.) по справі № 2-11572 (2003р.) винесено ухвалу про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину домоволодіння, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на будинок, а саме: - накладено арешт на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

23 травня 2003 року Богунським районним судом м. Житомира (суддя - Тимошенко О.М.) постановлено ухвалу по справі № 2-2364 про залишення заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину домоволодіння, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на будинок без розгляду.

26 березня 2003 року державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 , було видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 на спадкове майно, зокрема на жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

21 травня 2003 року це свідоцтво про право на спадщину за законом було зареєстроване в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

За положеннями ст. 129 Конституції України та ч.1 ст.2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи викладене, а також строки розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову, передбачені ч.2 ст. 158 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про скасування заходів забезпечення позову підлягає з наступних підстав.

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження, реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Отже, заходи забезпечення позову, за своєю правовою суттю - є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

Скасування заходів забезпечення позову передбачено ст. 158 ЦПК України .

Відповідно ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову , заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Отже, враховуючи викладене, суд вбачає, що відпали підстави для забезпечення позову в частині накладення арешту на майно заявника, судом не встановлені інші передбачені процесуальним законом підстави для збереження заходів забезпечення позову, з огляду на що, вжиті судом заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на будинковолодіння АДРЕСА_1 , підлягають скасуванню.

Керуючись ст. 158 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, що накладені ухвалою Богунського районного суду м. Житомира 09 січня 2003 року по справі № 2-11572 у виді арешту на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Зосименко