Номер провадження: 22-ц/813/8232/21
Номер справи місцевого суду: 504/464/16-ц
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

16.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Артеменка І.А., Громіка Р.Д.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Житлово-комунальне господарство Чорноморської селищної ради Лиманського району, Чорноморська селищна рада Лиманського району Одеської області, про захист честі, гідності, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, 10 січня 2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала в електронній формі апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

В обґрунтування поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначено, що ОСОБА_2 не приймала участі в судових засіданнях суду першої інстанції за станом здоров`я, копія рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 року ні апелянту, ні її представнику поштою не надсилалась. Також зазначено, що про наявність оскаржуваного рішення суду представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 дізналась із сайту Єдиного державного реєстру судових рішень 13 листопада 2020 року, однак за станом здоров`я та у зв`язку із перебуванням Лиманського району в червоній зоні ОСОБА_2 не могла особисто отримати копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції, заяви про видачу копію рішення, суд першої інстанції ігнорував. Лише 17 грудня 2020 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 особисто отримала копію рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 травня 2021 року викладені ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, визнанні судом неповажними та апеляційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 рок, із зазначенням поважних підстав для поновлення такого строку та копій апеляційної скарги із доданими до неї матеріалами, відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.

ОСОБА_2 надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги десять днів з дня отримання копії ухвали та роз`яснено, що в разі невиконання зазначених вимог ухвали в наданий строк, а також якщо вказані в заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження (т. 2 а.с. 214-216).

Копію ухвали Одеського апеляційного суду від 14 травня 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху, ОСОБА_2 отримала 29 травня 2021 року, що підтверджується її підписом про отримання копії ухвали в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (т. 2 а.с. 217-218).

11 червня 2021 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 року. В обґрунтування якої зазначає, що про наявність оскаржуваного рішення суду вона дізналась 13 листопада 2020 року від свого представника ОСОБА_1 , яка шукаючи інформацію про наступну дату судового засідання по справі, випадкового знайшла оскаржуване рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень, повний текст рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 рок вона отримала лише 17 грудня 2020 року, оскільки суд першої інстанції не реагував на численні її запити про видачу копії рішення. Також зазначено, що причини пропуску на апеляційне оскарження є поважними, оскільки викликані непереборними обставинами, а саме хворобливим станом здоров`я ОСОБА_2 , яка є онкохворою та інвалідом 1 групи захворювання, а також епідемією, спричиненою поширенням інфекційного захворювання COVID-19.

Крім того, зазначено, що представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 дійсно отримала 18 серпня 2020 року копію рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 року, однак не хотіла хвилювати позивачку висновком суду першої інстанції, тому знаходячись в стані афекту та враховуючи той факт, що її довіреність закінчується через 2 дні, знищила копію оскаржуваного рішення суду та не повідомила про його наявність ОСОБА_2 ..

Однак, обставини, на які посилається скаржник в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд не можна визнати поважними, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

При цьому, в своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує на те, що право на справедливий розгляд судом, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду (рішення у справі «Рябих проти Росії»). Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Європейський Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Апеляційним судом встановлено, що згідно журналу судового засідання представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 була присутня в судовому засіданні суду першої інстанції 15 червня 2020 року, надавала пояснення по суті справи, та в якому суд видалився до нарадчої кімнати, зазначивши при цьому, що проголошення рішення по справі відбудеться 17 червня 2020 року (т. 2 а.с. 69-74).

Таким чином, представнику ОСОБА_2 ОСОБА_4 було достовірно відомо про закінчення розгляду цивільної справи, та про те, що саме 17 червня 2020 року буде проголошено судове рішення по справі.

Крім того, 18 серпня 2020 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 особисто отримала копію рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 року, про що розписалась в матеріалах справи (т. 2 а.с. 78).

Однак, апеляційну скаргу на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 подала в електронній формі лише 10 січня 2021 року, тобто із значним порушенням строків на апеляційне оскарження, передбачених ст. 354 ЦПК України.

Згідно Довіреності №НМО 092269 від 22 серпня 2017 року, ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_4 вести справи в усіх судах загальної юрисдикції, довіреність дійсна до 22.08.2020р. (т. 1 а.с. 157).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії що їх має право вчиняти ця особа.

Встановлені апеляційним судом обставини дають підстави вважати, що представникам ОСОБА_2 було достовірно відомо про розгляд цивільної справи, при цьому позивачка на протязі значного періоду часу не цікавилась результатом розгляду її позовної заяви та жодним чином не реалізовувала своє право на доступ до судового рішення та оскарження його в апеляційному порядку.

Апеляційний суд критично відносить до доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, відносно того, що ОСОБА_2 не було відомо про наявність рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 року, оскільки її представник ОСОБА_4 , отримавши копію рішення суду ще 18 серпня 2020 року, не хотіла хвилювати позивачку висновком суду першої інстанції, тому знаходячись в стані афекту та враховуючи той факт, що її довіреність закінчується через 2 дні, знищила копію оскаржуваного рішення суду та не повідомила про його наявність ОСОБА_2 , оскільки на їх підтвердження не надано жодних доказів.

Крім того, частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Пономарьов проти України»).

Поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Крім того, вирішуючи питання щодо поважності пропуску строку на оскарження, апеляційний суд враховує правовий висновок Верховного суду України викладений в ухвалі по справі №5-45кз17 від 24 лютого 2017 року, відповідно до якого несвоєчасне отримання копії судового рішення саме по собі не може бути визнано поважною причиною пропуску строку. Визнати поважною причиною можливо лише в сукупності з іншими обставинами, обумовленими поважністю, з огляду на які цей строк було пропущено.

Особа має також можливість реалізувати своє право на доступ до судових рішень через Єдиний державний реєстр судових рішень шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Апеляційний суд звертає увагу, рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 11 вересня 2020 року.

Сам факт неотримання ОСОБА_2 копії рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 року не може бути поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційний суд звертає увагу, що згідно вимог ст. ст. 6, 12 ЦПК України, суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Таким чином, апеляційним суд не може визнати поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, те що ОСОБА_2 є онкохворою особою та інвалідом 1 групи захворювання, оскільки статтею 129 Конституції України передбачено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, незалежно від будь-яких ознак.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та може призвести до порушення прав іншої сторони процесу. Зазначена конвенційна норма зобов`язує щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

На підставі викладеного, не заслуговують на увагу та визнаються апеляційним судом неповажними, викладені ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 року.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 року, оскільки наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її підписання.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

І.А. Артеменко