Провадження №2/447/383/21
Справа №447/783/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

заочне

27.05.2021 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області в складі :

головуючої судді Друзюк М.М.

за участю секретаря судового засідання Стронської Р.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ « Веллфін», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С., головний державний виконавець Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Комарницька О.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню ,-

встановила:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ « ВЕЛЛФІН», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 28.01.2020, зареєстрованим в реєстрі за № 15966, про стягнення з нього 2400 грн боргу за кредитом, 71728,80 грн. боргу за процентами за кредитним договором №333454 від 22.12.2017 та 900 грн. плати за вчинення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених позивних вимог покликається на те, що 28.01.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі нотаріуса за № 15966 про безспірне стягнення з нього в користь ТОВ „ВЕЛЛФІН" заборгованості за кредитним договором №333454 від 22.12.2017 р. в сумі 2400 грн. боргу за кредитом, 71728,80 грн. боргу за процентами за кредитним договором та 900 грн. плати за вчинення виконавчого напису.

11.03.2021 головний державний виконавець Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Комарницька О.В. на підставі виконавчого напису, поданого відповідачем, відкрив виконавче провадження №64784932 про стягнення з нього вказаної суми коштів. Як зазначає позивач, про виконавчий напис дізнався 16.03.2021 із постанови та матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається з виконавчого напису , такий вчинено відповідно до ст.ст. 87-91 ЗУ « Про нотаріат» та п.2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за № 1172.

Вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки між сторонами не було укладено кредитного договору № 333454 від 22.12.2017, а був укладений договір позики, а виконавчий напис за договором позики міг бути вчинений не пізніше 22.01.2021 та приватний виконавець у виконавчому написі не вказав строк сплати боргу.

25.03.2021 ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 21.04.2021.

21.04.2021 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

27.05.2021 представником позивача ОСОБА_2 подано до суду заяву , згідно з якою просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Відповідач - представник ТОВ "ВЕЛЛФІН" у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С. у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового засідання, відомостей про причини його неявки у судове засідання у суду немає.

Третя особа - головний державний виконавець Миколаївського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Комарницька О.В. у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відомостей про причини її неявки у суду немає.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно дост. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 22.12.2017 між ТОВ "ВЕЛЛФІН" та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 333454 на суму 2400 грн.

28.01.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 15966 від 28.01.2021 про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 74 128,80 грн., який є боржником за кредитним договором №333454 від 22.12.2017, який було укладено між ним та ТОВ «ВЕЛЛФІН». Як вбачається з виконавчого напису, до загальної суми, що підлягає стягненню за ним включена: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2400 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 71 728,80 грн., плата за вчинення виконавчого напису в сумі 900,00 грн.

11.03.2021 головним державним виконавцем Миколаївського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Комарницькою О.В. відкрито виконавче провадження № 64784932 з примусового виконання виконавчого напису № 15966, виданого 28.01.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН » заборгованість в розмірі 74128,80 грн.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі ж правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16 та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

ТОВ «ВЕЛЛФІН» не було надано приватному нотаріусу Горай О.С. належних документів, які б підтверджували безспірність заборгованості, не було надано належного розрахунку відповідної суми боргу та не було надано доказів того, що стягувач звертався до боржника з письмовою вимогою погасити існуючу заборгованість.

Відповідно до п. 1.3. договору позики № 333454 від 22.12.2017 строк позики за цим договором складає 30 (тридцять) днів, тобто до 21.01.2018. Згідно з графіком розрахунку, проценти за користування позикою складають 1368 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Таким чином, оскільки за умовами договору позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю 2400 грн. основної суми позики та 1368 грн. процентів за користування позикою, а строк договору закінчився 21.01.2018 , то нарахування ТОВ «ВЕЛЛФІН» процентів за користування позикою після спливу строку такої, тобто після 21.01.2018 (як вбачається з виконавчого напису нотаріуса нарахування процентів за користування позикою відбулося за період з 21.01.2018 по 02.03.2020), є незаконним та спростовує твердження стягувача про безспірність заборгованості.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що відповідачем не було подано у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву та не додано відповідних доказів, які б підтверджували його можливі заперечення, суд дійшов висновку, що на момент вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису у боржника ОСОБА_1 не існувало безспірної заборгованості перед стягувачем. Таким чином, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Гораєм О.С. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ « ВЕЛЛФІН» у розмірі 74128,80 грн. не є безспірною, а в приватного нотаріуса не було правових підстав для вчинення нотаріального напису.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі, оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 89, 258, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України суд,-

ухвалила :

позов ОСОБА_1 до ТОВ « Веллфін», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С., головний державний виконавець Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Комарницька О.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олега Станіславовича від 28.01.2020, зареєстрований в реєстрі за № 15966 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" 2400 (дві тисячі чотириста) гривень боргу за кредитом, 71728 (сімдесят одну тисячу сімсот двадцять вісім) гривень 80 копійок боргу за процентами за кредитним договором № 333454 від 22.12.2017 та 900 (дев`ятсот) гривень плати за вчинення виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повні ім`я та найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН": місцезнаходження - 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя 48,

Треті особи - Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович: місцезнаходження 10008 м. Житомир, вул. Велика Бердичівська 35, Житомирська область

Головний державний виконавець Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Комарницька Олена Василівна: місцезнаходження 81600, м. Миколаїв, вул. Шептицького 9, Львівська область.

Повний текст рішення складено 01.06.2021.

Суддя Друзюк М. М.