РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

19.05.2021 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар судового засідання Сауляк Я.О.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення порядку користування квартирою та стягнення заборгованості за житлово-комунальні платежі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою та стягнення заборгованості за житлово-комунальні платежі.

В обґрунтування позову зазначає, що вона та ОСОБА_2 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у якій проживала їх дочка ОСОБА_3 . Спірна квартира має загальну площу 47,8 кв.м, з яких житлова площа складає 28,9 кв.м. Загалом квартира складається із двох окремих житлових кімнат площами 11,18 кв.м та 17,56 кв.м, кухні, роздільного санвузла, коридору. У 2012 році шлюб між сторонами розірвано. Позивач змушена із дочкою переїхати проживати до іншого місця, оскільки стосунки з відповідачем зіпсувалися, між сторонами виникають сварки, пов`язані із порядком користування зазначеною квартирою, а також сплатою платежів за спожиті комунальні послуги. Позивач зазначає про необхідність визначення порядку користування спірною квартирою, а саме: виділити їй у користування ізольовану кімнату площею 17,56 кв.м. де проживатиме разом із дочкою ОСОБА_3 , а відповідачу ОСОБА_2 виділити ізольовану кімнату площею 11,18 кв.м. Кухню, санвузол та коридор залишити у спільному користуванні. Оскільки відповідач не виконує обов`язку по утриманню квартири та не сплачує житло-комунальні послуги позивач вимушена сплачувати їх вартість самостійно. В період з 2013 року позивачем сплачено за: електроенергію - 5449,10 грн.; водопостачання - 2762,31 грн. теплопостачання - 5130,73 грн. газопостачання - 2572,78 грн.; послуги телекомунікації - 3963,39 грн., загалом - 22 28,74 гривні. Таким чином відповідач має відшкодувати половину вартості сплачених платежів за житлово-комунальні послуги у розмірі 11364,37 гривень.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Херсонської області Хайдарової І.О. від 24.04.2019 року позов залишено без руху.

Відповідно до розпорядження Херсонського міського суду Херсонської області №01-09/1127/19 від 05.03.2019 року суддя Хайдарова І.О. не може продовжувати розгляд справи у зв`язку з закінченням терміну повноважень.

05.03.2019 року судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішину Ю.М. повторно автоматизовано розподілено дану справу.

Ухвалою від 24.04.2019 року справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження.

06.08.2019 року ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в повному обсязі підтримала позовні вимоги, просили їх задовольнити.

У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, про що постановлено ухвалу, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно договору №593 купівлі-продажу від 18.04.2001 року сторонам належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_1 .

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07. 1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 380 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятними.

В судовому засіданні встановлено, що домовленості між сторонами, щодо користування спірною квартирою не досягнуто, позивач як співвласник житла позбавлена можливості проживати та користуватися жилим приміщенням, у звязку з чим звернулася до суду. Порушене право позивача підлягає відновленню, отже позовні вимоги в цієї частині підлягає до задоволення.

Встановлення порядку користування приміщеннями квартири між співвласниками, відповідно до змісту статей 319, 358 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних на праві власності кожному із співвласників.

За положеннями ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпоряджатись своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість.

Рішення суду не може підмінити собою домовленість щодо користування майном, між співвласниками та наймачами. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Тож, враховуючи обставини спірних правовідносин, з метою врегулювання спору між сторонами доцільним є виділення в окреме користування кожному із сторін окремої житлової кімнати для врегулювання спору між ними щодо користування спірною квартирою, а інші приміщення залишити в їх спільному користуванні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення порядку користування квартирою, знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягають задоволенню.

При цьому, визначення порядку користування спірною квартирою, не тягне за собою відповідного збільшення та зменшення часток у праві власності на спірну квартиру. Частки сторін у праві власності на спірну квартиру, залишаються незмінними.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на її користь грошових коштів у вигляді 50% витрат позивача на утримання спірної квартири суд виходить з наступного.

Статтею 13 Конституції України та частиною 4 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено положення про те, що власність зобов`язує.

У частині першій статті 322 Цивільного кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 104 Житлового кодексу України та пункту 13 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій» встановлено, що спори, які виникають під час користування приміщеннями жилих будинків розв`язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку.

Згідно частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 360 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна (у даному випадку це оплата послуг з опалення квартири, водопостачання, електроенергії, послуги вивезення відходів, послуги з утримання будинку та прибудинкової території), має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги, регрес).

Статтею 544 Цивільного кодексу України передбачено право боржника, який виконав солідарний обов`язок, на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц та у постанові від 19 серпня 2020 року по справі № 703/2200/15-ц.

З матеріалів справи убачається, що позивачем за період з 2012 року до 2018 року проведено оплату за спожиті житлово-комунальні послуги на загальну суму 19894,28 грн., на підтвердження чого надані відповідні квитанції, а тому з відповідача підлягаю стягненню половина цієї суми, що становить 9947,14 грн., отже позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1409,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-13, 81, 141, 258, 259, 263- 265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення порядку користування квартирою та стягнення заборгованості за житлово-комунальні платежі - задовольнити частково.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом виділення у користування: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) ізольованої кімнати площею 17,56 кв.м.; ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) ізольованої кімнати площею 11,18 кв.м., кухню, туалет, ванну кімнату та коридор залишити у загальному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) в якості відшкодування Ѕ частини понесених витрат по оплаті за житлово-комунальні послуги у розмірі 9947,14 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1409,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ю.М. Єпішин