Справа № 456/3166/20
Провадження № 2/456/225/2021
РІШЕННЯ

іменем України

29 червня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Карпин О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду та просить визнати за нею право власності на ѕ частини квартири АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача судові витрати. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 22.09.2000 сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Завадівської сільської ради Стрийського району Львівської області, актовий запис №3. 12.08.2008 за спільною заявою подружжя шлюб між сторонами розірвано та 15.09.2009 сторони повторно уклали шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №310. За час шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Всі троє дітей є з інвалідністю та перебувають на утриманні позивача, оскільки відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні та вихованні дітей. Під час перебування у шлюбі, сторони придбали у власність квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І. 29.12.2003 за реєстровим №11541. Право власності зареєстровано 15.01.2004 за номером запису: 13860 в книзі: 51, реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно: 4128630. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №214260291 від 29.06.2020 квартира складається з 3-х житлових кімнат та 1-ї кухні, житлова площа 43кв.м., загальна площа 67,2 кв.м. Добровільно сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, а тому позивач змушена звернутись до суду.

24.09.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву, яким просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки позивачем не надано належних доказів наявності у позивача коштів на час придбання спірного майна або те, що спірне майно придбано в результаті спільної праці з відповідачем або за їх спільні кошти. Спірну квартиру було придбано за кошти від продажу будинку відповідача, який останній за заповітом успадкував від свого батька, а тому вона не є спільним майном подружжя. Сам по собі факт придбання спільного майна у період шлюбу не є бузумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки майно придбано хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного подружжя (відповідача), то це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за кошти якого воно було придбане.

06.10.2020 представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 подано відповідь на відзив, згідно якого обставини викладені у відзиві не відповідають дійсності, оскільки 29.12.2003 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І. за реєстровим № 11541, відповідач ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_1 . Дана квартира придбана під час перебування в зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_1 . При цьому, сама по собі наявність у одного з подружжя коштів до укладення шлюбу з іншим із подружжям не може бути беззаперечним підтвердженням того, що спірна квартира була придбана одним із подружжя особисто за ці кошти без надання відповідних доказів.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю, покликаючись на обставини викладені у відзиві та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, представників сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.09.2000 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Завадівської сільської ради Стрийського району Львівської області, актовий запис №3.

12.08.2008 за спільною заявою подружжя №22 від 10.07.2008 шлюб розірвано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №121 /а.с.8/.

Так, 15.09.2009 сторони повторно зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №310 /а.с.7/.

За час шлюбу в подружжя народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 19.12.2009), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 19.12.2009), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 19.12.2009) /а.с.10, 13, 16/.

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого УПСЗН Стрийської міської ради, ОСОБА_1 надано державну соціальну допомогу на дитину інваліда до 18 років ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.12/.

Як вбачається з копії посвідчення серії НОМЕР_5 , виданого УПСЗН Стрийської міської ради, ОСОБА_2 надано державну соціальну допомогу на дитину інваліда ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.15/.

Як вбачається з копії посвідчення серії НОМЕР_6 , виданого УПСЗН Стрийської міської ради, ОСОБА_2 надано державну соціальну допомогу на дитину інваліда ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.18/.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 29.12.2003, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І., ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_1 /а.с.23/.

Так, згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, тлумачення даної статті дозволяє зробити висновок, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Згідно з частиною 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Наведена правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справі №662/1069/17.

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 22, 23, 24 постанови від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що квартира АДРЕСА_1 є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки вказане майно набуте сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі, хоч стороною договору та право власності на спірну квартиру зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 .

Враховуючи встановлені судом обставини та зазначені норми законодавства, суд дійшов висновку, що частки позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 в праві спільної сумісної власності є рівними та становлять по 1/2 частини за кожним із співвласників.

Вищезазначене також узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17.

Суд зазначає, що будь-яких належних та допустимих доказів придбання спірної квартири ОСОБА_2 за його особисті кошти останнім не надано і таких судом не здобуто.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та оцінивши дійсні обставини справи, суд вбачає підстави для задоволення позову частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: ордер на надання правової допомоги серії ВС №1040129 від 06.10.2020, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцію на суму 800,00 грн., квитанцію на суму 1600 грн., акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 29.09.2020 за №17/20 від 15.03.2021 на суму 2400 грн./а.с.38,39,59-61/

Враховуючи наведене, а також те, що частково задоволено позовні вимоги, такі витрати на професійну правничу допомогу необхідно розподілити пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 1200,00 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити частково.

Визнати квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_2 спільним майном подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1200 грн. (одну тисячу двісті гривень) витрат на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 30.06.2021.

Головуючий суддя С. С. Сас