Провадження 2/235/510/21
Справа №682/2529/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

11 червня 2021 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті чоловіка, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка залишилася проживати одна. Позивачці вже більше 80 років, вона часто хворію і потребує стороннього догляду. У м. Покровську (колишня назва м. Красноармійськ) Донецької області проживає невістка позивачки ОСОБА_2 . На початку жовтня 2016 року вона запропонувала свої послуги по забезпеченню утримання позивачки та догляду довічно.

Позивачка погодилася і 11 жовтня 2016 року уклала з нею договір довічного утримання, який вони засвідчили у приватного нотаріуса Славутського міського нотаріального округу

Хмельницької області. Відповідно до умов договору відповідачка зобов`язалася довічно утримувати позивачку, забезпечувати харчуванням і одягом, доглядати за нею, надавати необхідну грошову та іншу допомогу та підтримувати її житлове приміщення у належному стані. Замість цього позивачка передала їй у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 обіцяла уладнати в себе вдома всі свої справи і переїхати до позивачки в м. Славуту, щоб доглядати за нею, але так і не приїхала. Спочатку відповідачка ОСОБА_2 відповідала на дзвінки, пояснюючи, що ще не всі справи уладнала, або ж хворіла і має намір приїхати пізніше. Але останніх два роки відповідачка ОСОБА_2 на дзвінки не відповідає. Позивачці все важче вдається самій давати собі ради, так як вона часто хворіє і дійсно потребує стороннього догляду.

Позивачка просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений 11 жовтня 2016 року між нею і відповідачем ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Славутського міського нотаріального округу Хмельницької області та зареєстрований в реєстрі за № 683.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області суду від 08.12.2020 року справу передано для розгляду за підсудністю до Красноармійського міськрайонного суду.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 01.02.2021 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, розпочате підготовче провадження.

Ухвалою суду від 31.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачка про день та час розгляду справи повідомлялась шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади та шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом за останнім відомим місцем проживання відповідачки.

Частина 1 статті 280 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про поважність причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 11 розділу ІІІ ЦПК України.

Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору довічного утримання від 11.10.2016 року, який посвідчено приватним нотаріусом Славутського міського нотаріального округу Хмельницької області, зареєстрований в реєстрі за № 683, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовилися про те, що ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_2 належну їй на праві власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Договором передбачено, що ОСОБА_2 залишається проживати у відчужуваній квартирі до смерті. ОСОБА_2 не має права до смерті позивачки продавати, дарувати, міняти майно, передане за цим договором, укладати щодо нього договір іпотеки, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину. В свою чергу ОСОБА_2 зобов`язується пожиттєво повністю утримувати позивачку, забезпечувати її харчуванням, доглядом, лікуванням, необхідною допомогою, прати білизну, проводити поточний ремонт і т.д.

Договором довічного утримання передбачено, що згідно ст. 755 ЦК України він може бути розірваний за рішенням суду та на вимогу сторін (а.с.3,4).

Згідно довідки від 04.12.2020 року, виданої Славутською міською радою, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.7).

ОСОБА_2 , відповідно до договору довічного утримання, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

На запит Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, від Покровської міської ради отримано відповідь про те, що ОСОБА_2 в м. Покровськ не зареєстрована з 15.05.2019 року (а.с.17). Частиною 9 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Оскільки з матеріалів цивільної справи вбачається, що останнє відоме місце реєстрації відповідачки м. Покровськ, дана справа підсудна Красноармійському міськрайонному суду.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як передбачено ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахування вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). За загальною нормою цивільного права, договір вважається укладеним в належній формі, якщо сторони дійшли згоди з приводу всіх суттєвих умов договору (ст.638 ЦК України). Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.209 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк у відповідності з умовами договору та вимогами Цивільного Кодексу України та інших актів цивільного законодавства.

За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (ст. 744 ЦК).

Відповідно до ст. 745 ЦК, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу (ст. 748 ЦК).

Як передбачено частинами 1, 2 ст. 749 ЦК, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

Відповідно до ст. 755 ЦК, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню (ч.1 ст. 756 ЦК).

Договором довічного утримання передбачено, що згідно ст. 755 ЦК України, він може бути розірваний за рішенням суду та на вимогу сторін.

За результатами розгляду справи, судом встановлено, що відповідачем не виконуються умови договору довічного утримання - позивач не забезпечується харчуванням, доглядом, матеріально не утримується, їй не надається будь-яка допомога, в т.ч. по прибиранню у квартирі, приготуванні їжі, пранні білизни тощо.

Відповідачкою не спростовані доводи позивача, не надані докази в обґрунтування своїх заперечень, незважаючи на те, що саме набувач по договору, яким є відповідач по справі, повинен довести своєчасне та повне виконання умов договору належними доказами.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що наявні підстави для розірвання договору довічного утримання, позовні вимоги законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню. Оскільки судом задовольняються позовні вимоги в частині розірвання договору довічного утримання з підстав його невиконання відповідачем, відчужувач - позивач по справі ОСОБА_1 , набуває право власності на нерухоме майно, яке вона передала.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 11 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Славутського міського нотаріального округу Хмельницької області та зареєстрований в реєстрі за № 683.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду або через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду, а також відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

В судовому засіданні 11 червня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено 15.06.2021 року.

Суддя: