КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3005/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Мостової Г.І., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Верес Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року у складі судді Гребенюка В.В.,

у справі за позовом акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі -АТ КБ «ПриватБанк») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов, обґрунтовано, тим, що ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ "ПриватБанк", з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 12.05.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 9 500 грн у вигляді встановлено кредитного ліміту на картковий рахунок та при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банк», складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг.

12.05.2010 року відповідачкою також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду».

При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лишешляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбаченихдоговором та в межах встановленого кредитного ліміту.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на 10.11.2019 року заборгованість відповідачки становить 710 688 грн. 24 коп., яка складається з: 9 285 грн 86 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 697 602 грн 38 коп. - заборгованості за процентами за користування кредитом; 3 800 грн - заборгованості за пенею та комісією. Разом з тим, позивач просить стягнути лише частину суми заборгованості за кредитом, а саме заборгованість до стягнення становить 128 306 грн 02 коп., яка складається з 9 285 грн 86 коп. - заборгованості за кредитом; 119 020 грн 16 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 12.05.2010 року по 02.10.2017 року.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9 285 грн 86 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 139 грн 29 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду в фактичним обставинам, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та ухвали в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог банку. В іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач при укладенні кредитного договору був належним чином ознайомлений з його умовами, акцептував пропозицію Банку, отримав кредитну картку, користувався кредитними коштами, а також визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії спрямовані на виконання укладеного договору.

Зазначено, що відповідач не спростовував факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а отже укладення договору у відповідності до ст. 634 ЦК України шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку, є доведеним.

Вказано, що під час розгляд даної справи суду необхідно застосувати правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 750/6058/17-ц, від 06.05.2020 року у справі №358/384/19, від 01.09.2020 року у справі №293/599/19-ц, від 04.11.2020 року у справі №534/1072/18-ц.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржено, тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку (а.с. 143-145), у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 12 травня 2010 року між сторонами укладений договір про надання банківських послуг, який складається з заяви відповідача, Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою.

Згідно умов укладеного договору, на підставі заяви відповідача, позивач надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 9 500 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведені вказані вимоги.

Колегія суддів не може повністю погодитись з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У наданій банком довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 12.05.2010, яка підписана відповідачкою, зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5 %), строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с. 10).

Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути з боржника також відсотки за користування кредитом.

Обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, позивач посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк».

Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16 цс 15 і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Колегія суддів вважає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції правильно виходив із того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які надав банк, відповідач розумів, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.

Разом з тим, підписавши заяву та довідку, які є складовими частинами кредитного договору, ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодила такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання, а тому висновки суду про відсутність підстав до стягнення з боржника заборгованості за відсотками не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить положенням матеріального закону.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку скасування рішення суду в частині вимог про стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом, як постановленого з неповним з`ясування обставин справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права й ухвалення по справі в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, що узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18.

Убачається, що банк просить стягнути з боржника заборгованість по відсотках за період з 12.05.2010 року по 02.10.2017 року, тобто за 7 років та 4, 5 місяців, проте заявлена сума у позові не відповідає обставинам справи та наявним у справі доказам.

Так, відповідно до умов долученої до справи довідки, зі змістом якої погодилася ОСОБА_1 , розмір відсотків за користування кредитом визначено виходячи з ставки 2,5% в місяць, що становить 30% річних (а.с.10).

Отже, за наявності підстав до стягнення з боржника тіла кредиту, в сумі 9 285 грн 86 коп., колегія суддів визнає такими, що ґрунтуються на законі вимоги позову про стягнення з ОСОБА_1 відсотків, проте у розмірах, передбачених змістом довідки про умови кредитування, що становить 2 785 грн 76 коп. у рік (9 285,86 х 30% = 2 785,76).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову й стягнення з відповідача на користь банку заборгованість по відсотках за користування кредитом, у сумі 20 544 грн 98 коп. (2 785,76 х 7 років та 4,5 міс. = 20544,98).

У задоволенні позову у іншій частині вимог про стягнення заборгованості по відсотках слід відмовити.

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини першої вказаної статті).

З огляду на те, що апеляційну скаргу позивача задоволено частково та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову, тому судовий збір підлягає перерозподілу та з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог 9 285,86 + 20 544,98 = 29 830,84 (23,25%) від ціни позову за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2 590 грн 95 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення відсотків за користування кредитом та судового збору та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по відсоткам за користування кредитом у сумі 20 544 грн 98 коп.

У задоволенні позову у іншій частині вимог про стягнення заборгованості по відсотках відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в сумі 2 590 грн 95 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 травня 2021року.

Суддя-доповідач:

Судді: