Провадження № 2/369/1906/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2021 м. Київ

Києво- Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Новіцької М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Дмитрівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку і будинок в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача у якому просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2014 року по 23.036.2016; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,080 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Капітанівка; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на садовий будинок АДРЕСА_2 .

В обґрунтуванні позову вказано, що ОСОБА_1 приблизно з січня 2014 року почав здійснювати догляд за своїм батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який через свій вік уже не міг належно цього здійснювати. Позивач допомагав своєму батьку з веденням домашнього господарства: ходив до магазину за продуктами та ліками, допомагав з дрібним ремонтом, їздив доглядати садовий будинок та земельну ділянку, що знаходяться в селі Капітанівка на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у садівничому товаристві „Дубки, сплачував членські внески садівничого товариства та комунальні послуги по квартирі, тощо. Між ними були дружні відносини. 26.11.2014 ОСОБА_3 за життя заповів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - в рівних частках кожному, належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_3 , а також ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належні йому на праві власності земельну ділянку та садовий будинок, що знаходяться у селі Капітанівка на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у с/т „Дубки. ОСОБА_3 був прописаний та проживав аж до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Помер він у віці 85 років. Усі витрати на поховання були оплачені ОСОБА_1 . За життя ОСОБА_3 мав добре фізичне здоров`я. Однак, через вік, він став дуже сильно забувати все, міг вийти на двір та забути хто він і де живе. В останні роки свого життя через поважний вік він заслаб. Щоб постійно наглядати за ним, ОСОБА_1 було прийняте рішення переїхати до нього в квартиру АДРЕСА_3 , де він постійно проживав. Тому, після новорічних свят 2014 року Позивач переїхав в батьківську квартиру, щоб постійно доглядати за ОСОБА_3 . Факт постійного проживання ОСОБА_1 протягом останніх двох з половиною років разом з ОСОБА_3 за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 підтверджується довідкою ОСББ „Печерський міст 29 № 3/19 від 10.10.2019 року. ОСОБА_1 помилково вважав себе таким, що прийняв спадщину за заповітом, оскільки ОСОБА_3 на момент своєї смерті проживав разом з ним в квартирі АДРЕСА_3 , хоча зареєстрований позивач за іншою адресою: АДРЕСА_4 . Однак, звернувшись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кузьменко Л.І. для оформлення спадщини ОСОБА_1 отримав відмову. Нотаріус зазначила, по-перше, що строк для прийняття спадщини після смерті батька Позивача, ОСОБА_3 , спливає 15.12.2016. По-друге, незважаючи, що на час відкриття спадщини ОСОБА_1 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 із спадкодавцем, зареєстрованим місцем проживання позивача було: АДРЕСА_4 , а тому ОСОБА_1 не вважається спадкоємцем, що прийняв спадщину. Станом на 25.11.2019 після смерті ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 не видавалось. При цьому, єдиним неоформленим спадковим майном ОСОБА_3 за заповітом від 26.11.2014 залишається земельна ділянка та садовий будинок, що знаходяться у селі Капітанівка на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у с/т „Дубки, яке ним заповідалося ОСОБА_1 . Позивач, після смерті ОСОБА_3 фактично прийняв в управління земельну ділянку та садовий будинок, що знаходяться в селі Капітанівка на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у с/т „Дубки. Із довідки садівничого товариства „Дубки № 3 від 18.10.2019 вбачається, що ОСОБА_1 є членом садівництва товариства „Дубки та користується земельною ділянкою АДРЕСА_5 ; заборгованості по членським внескам не має. Таким чином, ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем за заповітом від 26.11.2014, не має можливості отримати свідоцтво про право власності на цю землю через різну реєстрацію місця проживання. Від встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини залежить реалізація позивачем свого права на спадкування, що і стало підставою його звернення до суду із даною позовною заявою.

Позивач у судове засідання не з`явився. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 подала заяву у якій позов визнала, просить розгляд справи провести без її участі.

Представник Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 на випадок своєї смерті залишив заповіт від 26.11.2014 у якому заповів належну на праві власності квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , в рівних частках кожному; належні йому земельну ділянку та садовий будинок, що знаходиться в с. Капітанівка на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у С/Т «Дубки» заповів ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьменко Л.М. на заяву ОСОБА_1 , про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , надала відповідь, що ОСОБА_1 не вважається спадкоємцем, який прийняв спадщину (ч.3 ст. 1268 ЦК України).

Згідно відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кузьменко Л.М. спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась.

З довідки про фактичне проживання від 10.10.2020 № 3/19, складеної ОСББ Печерський міст 29, за адресою: АДРЕСА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживали дві особи: батько ОСОБА_3 , 1930 року народження, та його син ОСОБА_1 , 1959 року народження. Після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , його син - ОСОБА_1 продовжував фактично проживати в квартирі до моменту її продажу до 23.09.2016.

Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення садівництва площею 0,080 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Капітанівка.

Згідно з копією свідоцтва про право власності на садовий будинок (дачу) ОСОБА_3 належить садовий будинок АДРЕСА_2 .

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду в п. 23 Постанови від 30.05.2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення Факту прийняття спадщини.

Тобто, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 та 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житли, о якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначає терміни в такому значенні:

-свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь- який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом;

-вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати;

-місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

-місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік;

-реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Отже, місце проживання і місце реєстрації не є тотожними з урахуванням п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, згідно з якою реєстрація - це лише внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання, із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку уповноваженого на те органу. При цьому, громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання.

Таким чином, саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину відповідно положень ст. 29 ЦК та ч. З ст. 1268 ЦК України, а не з реєстрацією місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця.

Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

В силу ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1299 ЦК України, нерухоме майно в складі спадщини спадкоємець зобов`язаний зареєструвати в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна згідно з ст. 182 ЦК України. Також ч. 2 цієї статті визначає, що перехід права власності до спадкоємця відбувається з моменту реєстрації цього майна.

П. 3 ст. З Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст. 4 цього Закону обов`язковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно. Ст. 19 цього Закону вказує, що державна реєстрація прав та їх обтяжень здійснюється на підставі рішення суду, що набрали законної сили.

Таким чином, суд, проаналізувавши матеріали справи, надані заявником докази та оцінивши їх в сукупності, приходить переконання про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 141, 259, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Дмитрівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку і будинок в порядку спадкування за заповітом -задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2014 року по 16.06.2016.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,080 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Капітанівка, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 085813.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на садовий будинок АДРЕСА_5 , садівницьке товариство «Дубки».

Інформація про учасників справи:

ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_6 .

Дмитрівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, , місце знаходження: вул. Садова, 2, с. Дмитрівка, Київська обл.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суде не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М. Ковальчук