ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/760/20
Провадження № 22-ц/4820/932/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

за участю: представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 682/760/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та ОСОБА_2 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2021 року (суддя Зеленська В.І.).

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, суд

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що вона є власником автомобіля MITSUBISHI GALАNT, 1991 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває в користуванні її сина ОСОБА_3

20.12.2019 близько 09 год. в м. Славута Хмельницької області на перехресті вулиць Острозька та Князів Сангушко сталася ДТП за участю автомобіля RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням відповідача, та автомобіля MITSUBISHI GALАNT, під керуванням ОСОБА_3 .

Зазначала, що за фактом ДТП було встановлено, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем та рухаючись по вул. К. Сангушко, на перехресті з вул. Острозькою, яка є головною, не пропустив автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , що рухався по головній, і допустив зіткнення.

Внаслідок ДТП був пошкоджений належний їй автомобіль, вину у скоєні ДТП відповідач не заперечував, а тому досягнувши згоди щодо обставин ДТП, водії спільно склали повідомлення про ДТП встановленого зразка (Європротокол) без повідомлення органів Національної поліції.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

Страхова компанія виплатила позивачці страхову виплату в розмірі 14 734 грн 50 коп, однак на ремонт автомобіля, який був проведений ФОП ОСОБА_4 , згідно з кошторисом, було витрачено 58 400 грн.

Таким чином, позивач вважає, що ОСОБА_2 має відшкодувати на її користь різницю між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди в сумі 43 665 грн 50 коп.

Крім того, як зазначає позивач, внаслідок ДТП їй була завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу і, як наслідок, був порушений її життєвий уклад, зруйновані сімейні плани, виникла потреба у відшукуванні додаткових коштів для ремонту автомобіля, інших засобів пересування.

А тому, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь 43 665,50 грн майнової шкоди, 10 000 грн моральної шкоди, спричиненої ДТП, та 1681,50 грн судових витрат.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.03.2021 до участі у справі в якості співвідповідача залучено ПАТ «НАСК» Оранта».

В ході розгляду справи позивач зменшила позовні вимоги та просила стягнути з ПАТ «Національна страхова компанія «ОРАНТА» 7 370,82 грн недоплаченого страхового відшкодування майнової шкоди, завданої ДТП, 3268,80 грн витрат на проведення автотоварознавчої експертизи та 840 грн судового збору; стягнути з ОСОБА_2 10 000 грн моральної шкоди, завданої ДТП, та 840 грн. судового збору.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Національна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 7370,82 грн недоплаченого страхового відшкодування, 3268,80 грн витрат на проведення експертизи та 840 грн сплаченого судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн моральної шкоди та 168 грн сплаченого судового збору. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1000 грн витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ПАТ «Національна страхова компанія «ОРАНТА» не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що відносини між позивачем та ПАТ «НАСК» Оранта» регулюються умовами визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та правилами ст. 29 Закону України № 1961-IV, відповідно якого витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу відшкодовуються з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законом. Зазначає, що апелянт виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі визначеному ст. 29 Закону України № 1961-IV, а тому у страхової компанії не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Апелянт зазначає, що вказане вище повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в Постанові від 03.10.2018 у справі № 686/17155/15-ц.

Не погоджуючись з вказаним вище рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що ПАТ «НАСК» Оранта» було залучено до розгляду у справі після закриття підготовчого засідання, що суперечить вимогам ст. 51 ЦПК України. Крім того, позивачем подана до суду заява про зменшення позовних вимог після закінчення підготовчого засідання та призначення справи до розгляду, а тому вона підлягає залишенню без розгляду. Вважає безпідставним посилання позивача на те, що вона витратила на ремонт автомобіля кошти у розмірі 58400 грн, оскільки з моменту ДТП до проведення автотоварознавчої експертизи пробіг автомобіля становить 12804 км, що спростовує твердження позивача про невикористання автомобіля. На думку апелянта, позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу того, що їй була спричинена моральна шкода.

В судовому засіданні представник ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» Матущак Р.М. підтримала подану товариством апеляційну скаргу.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2 .

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» підлягає залишенню без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля MITSUBISHI GALANT, 1991 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (а.с.5). Позивач надала право керування вказаним автомобілем сину - ОСОБА_3 (а.с. 10).

20 грудня 2019 року біля 09 год. в м. Славута Хмельницької області ОСОБА_2 , керуючи автомобілем RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_2 , та рухаючись по вул. К.Сангушків та на перехресті, при виїзді на вул. Острозька, яка є головною, не пропустив автомобіль MITSUBISHI GALANT, під керуванням ОСОБА_3 , що рухався по вул. Острозькій та мав перевагу у русі, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів, та належний позивачу автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Оскільки ОСОБА_2 свою вину визнавав, учасники ДТП склали повідомлення про ДТП встановленого зразка (Європротокол) (реєстраційний № 20234 від 20 грудня 2019 року) без повідомлення органів Національної поліції (а.с.40).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн.

ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 21.01.2020 склала страховий акт № ОПЦ-20-22-20234/1, за яким сума страхового відшкодування становила 14 734 грн 47 коп (а.с. 42).

07.02.2020 зазначена сума страхового відшкодування товариством перерахована позивачу ОСОБА_1 (а.с. 10а).

Згідно з висновком автотоварознавчої експертизи № 3463/20-26 від 27.01.2021 вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту), завданого автомобілю MITSUBISHI GALANT, номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, що мало місце 20.12.2019 близько 09 год. в місті Славута Хмельницької області на вул. Острозькій, становить 22 105,32 грн (а.с. 120-139). При цьому, в дослідницькій частині вказано, що вартість відновлювального ремонту автомобіля MITSUBISHI GALANT з урахуванням значення фізичного зносу складових, що підлягають заміні станом на дату пошкодження 20.12.2019 складає 22105 грн 32 коп.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статей 3, 5 зазначеного Закону, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі статтю 6 цього Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Законом визначено, що обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно виходив з того, що у Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, виник обов`язок з відшкодування потерпілому шкоди, пов`язаної з пошкодженням автомобіля, в розмірі 7370 грн. 82 коп. (22 105,32 14 734,50). І такий розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілої, не перевищує максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку, з огляду на те, що вищезазначена дорожньо-транспортна пригода була зафіксована учасниками шляхом складення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу без участі уповноважених на те працівників поліції).

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про те, що у страхової компанії не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, оскільки такі доводи не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Неприйнятним є і посилання в апеляційній скарзі ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду 03.10.2018 у справі № 686/17155/15-ц, оскільки правовідносини в зазначеній справі не є подібними правовідносинам у даній справі, з огляду на те, що позивачем у справі № 686/17155/15-ц ставилось питання про стягнення з винної особи різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнту фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні.

Також безпідставними є посилання в апеляційній скарзі ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на неправомірне покладення на страхову, як відповідача, судових витрат за проведення експертизи, оскільки питання відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, в розмірі 3268 грн 80 коп вирішено судом першої інстанції відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України.

При частковому задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, яка стягнута з відповідача ОСОБА_2 , суд обґрунтовано виходив з того, що у результаті ДТП, вчиненого по вині відповідача, позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок ДТП вона зазнала душевних страждань, у зв`язку з пошкодженням належного їй автомобіля.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням або ушкодженням його майна.

З урахуванням встановлених обставин справи, висновок суду першої інстанції про те, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен становити 2 000 грн є обґрунтованим та таким, що відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції в цій частині.

Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на порушення судом норм процесуального права в частині залучення співвідповідача та прийняття заяви позивача про зменшення позовних вимог. Оскільки таке порушення не призвело до неправильного вирішення справи по суті (ч. 2 ст. 376 ЦПК України).

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції, з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України, виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 168 грн.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2 групи довічно (а.с. 214).

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються інваліди І та ІІ групи.

З врахуванням того, що відповідач звільнений від сплати судового збору, дані судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. В зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 168 грн підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення в цій частині.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Компенсувати ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 168 грн (згідно квитанції 0.0..1 від 31.03.2020) за рахунок держави в порядку, визначеному КМУ.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 червня 2021 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай