Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 707/2352/20
Номер провадження2/711/324/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Казидуб О.Г.

при секретарі Зайцевій О.І.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Захарченко Н.О.

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Кожем`як М.О.

третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в спрощеному позовному провадженні цивільну справу запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

Адвокат Захарченко Н.О., діючи в інтересах позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про припинення стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотиву тим, що з 07.10.2005 ОСОБА_1 перебував з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2017 року розірвано та стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 30% від встановленого Законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.11.2016 і продовжувати до повноліття дитини. Рішення вступило в законну силу 27.02.2017.

30.03.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 53670523) та з його заробітної плати здійснюються щомісячні відрахування.

На даний час позивач працює у Ротмістрівському будинку-інтернаті для громадян похилого віку та інвалідів на посаді директора.

З 2015 року ОСОБА_4 проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 в с. Худяки Черкаської області у період канікул, святкових та вихідних днів, а також у час відсутності позивача в Україні та в м. Черкаси, а з 12.09.2020 постійно проживає зі своїм батьком та повністю перебуває на його утриманні. ОСОБА_4 навчається у 8-Б класі Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4, відвідує додаткові заняття, займається спортом.

ОСОБА_2 з вересня 2020 року взагалі відсутня в Україні і невідомо коли вона повернеться, ЇЇ поїздки є постійними і тривалими, а весь цей час син проживає зі своїм батьком та перебуває на його утриманні.

Добровільно ОСОБА_2 відмовляється відкликати із органів державної виконавчої служби виконавчий лист , коштів на утримання сина не надає та участі у його вихованні не приймає, а отримані кошти на утримання сина ОСОБА_4 використовує не за призначенням. Крім того, відповідно до розрахунку державного виконавця у ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати аліментів, а навпаки наявна переплата.

Просить суд припинити нарахування та стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , які стягуються на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2017 року з дати подачі позову до суду.

09 грудня 2020 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін.

05 лютого 2021 року ухвалою суду зобов`язано Державну прикордонну службу України надати інформацію.

01 березня 2021 року ухвалою суду, занесеної до протоколу судового засідання, залучено в якості третьої особи Орган опіки та піклування Черкаської міської ради.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задоволити. Пояснив, що з 12 вересня відповідачка залишила сина у нього, син залишився в літньому одязі, взутті, його мати коштів взагалі не залишила. Відповідачка повинна була через місяць повернутися. Йому довелось нести додаткові витрати, відповідачка взагалі не залишила ніяких коштів. Йому необхідно було їздити по 150 км. в день, в жовтні місяці син 3-4 рази був у друзів відповідача, довелось купити сину зимове взуття та одяг. Весь цей час всі проблеми зі школою вирішувалися саме ним та за цей період жодних відшкодувань не було. Також зазначив, що на його думку, спосіб захисту був обраний вірно, оскільки, з позовом він звернувся в жовтні місяці, коли відповідачки не було на території України. На його думку, відповідачка знову виїде за кордон і син залишиться з ним. За період перебування відповідачки за кордоном ним було перераховано аліментів в розмірі 29828 грн.

Представник позивача адвокат Захарченко Н. О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Зазначила, що між сторонами був зареєстрований шлюб, є рішення суду про його розірвання. Від даного шлюбу у сторін є спільна дитина, яка весь час проживає з батьком. Весь цей час з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Вказує, що хлопчик сам повідомив про те, що йому надавались кошти в розмірі 100 грн. на тиждень. На момент подачі позову відповідачка перебувала за кордоном і вони не знали про її наміри. Чи були у неї наміри повернутися чи залишитися там їм відомо не було. На її думку, відповідачкою не надано жодного належного до допустимого доказу з приводу належного виховання та утримання дитини.На її думку, відповідач набув права на припинення стягнення з нього аліментів.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що дитина весь час проживала з нею, а доводи відповідача про те, що позивач проживав з сином з 2015 року є неправдивими. Зазначила, що позивач був усвідомлений про те, що вона виїжджала. Коли вона виїжджала за кордон, то залишила позивачу кошти в розмірі 8000 грн. Але вона і сама не знала на який час це могло затягнутися. На даний час у неї наявна Шенгенська віза на постійне місце проживання, оскільки, вона вийшла заміж за кордоном. Крім того, в зв`язку з карантинними обмеженнями, у неї не було можливості швидко оформити документи.За час своєї відсутності вона пересилала кошти на потреби своєї дитини своїм родичам та сусідці, а вони вже потім, давали кошти дитині. Весь цей час дитина проживала зі своїм батьком, фактично ночувала у нього. Територію України вона залишила 12 вересня 2020 року. До цього вона, також, залишала територію України, але не на такий довгий термін. На даний час, з моменту її приїзду, дитина проживає разом з нею,у сина найвища ступінь заїкання та в даний час вони проходять лікування . Зазначила, що дитина займалася спортом, за що сплачувала саме вона. Просила суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Кожемяк М.О. в судовому засіданні зазначила, що дійсно син позивача та відповідача спілкується з батьком, залишається у нього , за бажанням, у період канікул, у святкові або вихідні дні або у період відсутності відповідачки в місті. Тим самим позивач виконує свій батьківський обов`язок та бере участь у вихованні сина. Однак, під час перебування відповідачки за кордоном, про що позивач був повідомлений і дав згоду на перебування спільної дитини у нічний час у нього, позивач вирішив використати на свою користь, і стверджує, що дитина постійно проживає з ним та перебуває на його утриманні. Але це не відповідає дійсності, оскільки, на період перебування відповідачки за кордоном саме вона попіклувалася про те, щоб дитина залишилась під наглядом рідних її людей, залишала кошти на харчування, одяг, лікування, додаткові заняття, телефон та інше. Постійно була на зв`язку. Згідно Сімейного кодексу України доцільність використання коштів повинен перевіряти Орган опіки та піклування, доказів недоцільного використання коштів суду не надано. А тому, оскільки, жодної підстави для припинення нарахування та стягнення аліментів з ОСОБА_1 позивачем не надано ,просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Черкаської міської ради Яковлев А. О. в судовому засіданні зазначив, що при вирішенні даного питання покладається на розсуд суду. Також зазначив, що до Служби у справах дітей Черкаської міської ради не надходило ніяких заяв про перевірку доцільності використання коштів.

Неповнолітній ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він проживає разом з мамою з 26.02.2021 року. До цього часу він проживав 5-6 місяців з батьком з вересня місяця. 12 вересня мама полетіла за кордон і цього ж вечора він був у батька. Він навчається в міській школі. Коли мама поїхала, то залишила гроші людям до яких він ходив після школи і чекав батька, який приїзджав за ним годин в 16-17год. вечора. Ці люди мешкають поряд , у них він бував до жовтня місяця, вони давали йому кошти на неділю по 100 грн., а потім ходив до своєї тітки. У батька він харчувався, робив уроки і готувався до сну. Батько йому давав з собою їжу, а гроші не давав. Коли мами не було, він по вечорам після школи спілкувався з мамою кожен день. На даний час у нього окрема кімната, є гаджети, їсти йому готує мати. Мама купила йому новий телефон, який коштує приблизно 16000 грн., в його кімнаті почали робити ремонт, у нього новий телевізор та ноутбук, а батько купив йому кросівки за 1700 грн.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що відповідачка є її сестрою. Коли сестра виїжджала за кордон, позивач знав про те куди саме вона збирається. Позивачка мала намір забрати дитину з собою, але позивач їй сказав, що в разі визначення статусу він надасть дозвіл на виїзд дитини за кордон. Раніше, коли відповідачка виїжджала, то з дитиною була вона (свідок). Позивач сказав, що буде забирати дитину з 5 години вечора. Відповідачка домовилась з іншими людьми про те, що інші люди будуть забирати дитину до себе, щоб він був у них до 5 години вечора, тим людям завозились продукти та гроші. Відповідачка давала гроші сину на купівлю телефону, а батько йому сказав, що в зв`язку з тим, що він сплачує аліменти кошти давати він йому не буде. Також зазначила, що сина одягають та купляють йому взуття всією сім`єю. Коли свідок повернулася з села до міста, то хлопчик завжди після школи приходив до неї, вона кормила його обідом, а потім позивач його забирав. Сестра поїхала в вересні місяці і повернулася в лютому місяці. На потреби сина відповідачка залишила 4000 грн.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що дитина після школи приходила до неї з жовтня місяця, він у неї харчувався, вона давала йому кошти на сніданки, давала кошти на подарунки. Папа його забирав в різний час, батько до нього телефонував і він виходив. Батько давав йому бутерброди, свідок давала хлопчику по 100 грн. на тиждень кожен понеділок. На потреби сина відповідачка залишила 4000 грн.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, пояснення неповнолітнього ОСОБА_4 , покази свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими.. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК).

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого Придніпровським районним у м. Черкаси відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14 лютого 2017 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 28.11.2016 і продовжувати до повноліття дитини.

Відповідно до копії постанови від 30.03.2017 року вбачається, що Державним виконавцем Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Нагорнюком С.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 711/10206/16-ц виданого 16.03.2017 Придніпровським районним судом м. Черкаси .

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08.10.2020 року - станом на 06.10.2020 року боржником повинно бути сплачено 62944,42 грн. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження за період з січня 2019 року по вересень 2020 року сплачено 81559,23 грн. Встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів відсутня, переплата станом на 06.10.2020 року - 18614,81 грн.

Відповідно до копії Довідки, виданої головним бухгалтером Ротмістрівського будинку-інтернату для громадян похилого віку та інвалідів, ОСОБА_1 працює у Ротмістрівському будинку-інтернаті для громадян похилого віку та інвалідів на посаді директора. Згідно штатного розпису встановлено посадовий оклад: з 01.01.2020 року у розмірі 5865 грн., з 01.09.2020 року у розмірі 6208 грн. Утримання з заробітної плати відповідно до виконавчого листа № 711/10206/16-ц виданого 16.03.2017 року проводиться регулярно й в повному обсязі. Заборгованість відсутня.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 186 СК України, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.

У постанові Апеляційного суду черкаської області від 05.07.2018 року (справа № 22ц/793/1092/18) зазначено, що виключного переліку того, на що повинні витрачатися кошти, Законом не встановлено, але вони повинні бут спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, таких як харчування, лікування, гігієна, одяг, придбання речей, необхідних для розвитку й виховання дитини, реалізації її здібностей.

Відповідно до ч. 2 ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що на даний час син ОСОБА_2 з 2015 року проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, однак належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини не надав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка дійсно за згодою колишнього чоловіка на короткий термін позивачка виїжджала за кордоном,а дитина в цей час проживала разом з позивачем. Позивачка на час свої відсутності відповідачу залишила кошти на потреби дитини, а саме, харчування, одяг, лікування, додаткові заняття, телефон. Даний факт підтверджується показами свідків та поясненнями неповнолітнього ОСОБА_4 .

Крім того, як вбачається із Довідки Державної прикордонної служби №707/2352/201958/2021 від 08.02.2021 року, відповідачка ОСОБА_2 періодично перетинала державний кордон України з 2017 року по 2020рік. А саме: 08.07.2017 року виїхала за кордон та 15.07.2017 в`їхала; 01.08.2017 виїхала за кордон та 16.08.2017 року в`їхала; 21.10.2017 року виїхала та 28.10.2017 в`їхала; 29.07.2018 виїхала за кордон та 08.08.2018 року в`їхала;14.08.2018 року виїхала за кордон та 21.08.2018 в`їхала;19.07.2019 виїхала за кордон та 20.08.2019 в`їхала; 14.12.2019 виїхала за кордон та 04.01.2020 в`їхала;13.09.2020 виїхала за кордон.

Як вбачається з копії закордонного паспорту НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 , вона в`їхала назад в Україну, перетнула кордон 20.02.2021,тобто через 5 місяців та 7 днів.

На думку суду, в зв`язку з веденням в країні карантинних обмежень з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) та тривалим оформленням документів, відсутність ОСОБА_2 на території України була з поважних причини.

Крім того, як вбачається з Акту фактичного місця проживання від 12.05.2021 року наданого Головою правління ОСББ «Роза-30» ОСОБА_9 , ОСОБА_4 2007 р.н., постійно проживає за адресою АДРЕСА_2 з матір`ю ОСОБА_2 . В судовому засіданні позивачка зазначила ,що враховуючи , ситуацію яка склалася, то позивачка не збирається тепер залишати сина з батьком та їхати за кордон.

Крім того суд ,оцінює критично ,що відповідачка постійно і тривалий час перебуває за кордоном,про що позивачу невідомо,є неправдивою на думку суду інформацією,оскільки сторони завжди погоджували питання стосовно дитини в разі від`їзду відповідачки за кордон.

Також, суд критично оцінює твердження позивача про те, що відповідачка використовує аліменти не за призначенням на утримання сина. Виключного переліку того, на що повинні витрачатися кошти законом не встановлено, але вони повинні бути спрямованні, на думку суду, на забезпечення потреб та інтересів дитини,таких ,як харчування, лікування, гігієна, одяг та придбання речей,необхідних для розвитку й виховання дитини, реалізації здібностей.

Відповідно до ст.186 СК України, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів,порядок та періодичність здійснення яких визначається центральним органом виконавчої влади,що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей.

А тому, на думку суду, позивач, якщо він вважає, що сплаченні ним суми аліментів використовуються не на потреби сина, повинен звернутися із заявою до органу опіки та піклування щодо наявності факту нецільового використання коштів та лише на підставі висновку інспекційних відвідувань можливо зробити висновок цільового чи нецільового витрачання аліментів на дитину. Судом в судовому засіданні встановлено, що позивач до Органу опіки та піклування ЧМР не звертався з даним питанням.

Згідно вимог ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

При цьому за змістом ч.4 ст. 265 ЦПК України позов може бути задоволений лише у випадку встановлення обставин чи були і ким порушені, не визнані або оскаржені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. Якщо таких обставин не встановлено, позов не підлягає задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності, які вказують, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд вважає, що позивач не довів порушення своїх прав на час винесення рішення, не надав доказів на підтвердження тих обставин, якими обґрунтовував свої вимоги, обрав невірний спосіб захисту права з урахуванням тих обставин, про які зазначив, оскільки, з кінця лютого 2021 року неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з відповідачкою (матір`ю) ОСОБА_2 ..

А тому, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.4, 12, 13, 76, 77, 81, 170, 259, 265 ЦПК, ст.180, 181, 183,186, 191 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_8 ,третя особа Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - в і д м о в и т и .

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повний текст судового рішення складено 26 травня 2021 року (з врахуванням вихідних днів).

Головуючий: О. Г. Казидуб