УХВАЛА

30 червня 2021 року

м. Київ

справа № 654/4307/19

провадження № 61-19210св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач (відповідач) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач) - ОСОБА_2 ,

третя особа - Служба у справах дітей та соціальної роботи з сім`ями, дітьми та молоддю виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 серпня 2020 року у складі судді Сіянка В. М. та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року у складі колегії суддів: Вейтас І. В.,Кузнєцової О. А., Радченка С. В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року, первісний позов задоволено.

Ухвалено відібрати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ОСОБА_2 за місцем його фактичного перебування та передати його батьку ОСОБА_1 . У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що сімейним законодавством встановлено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання малолітніх дітей та на те, щоб вони проживали з ними. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що проживання дитини з батьком суперечитиме її інтересам. Натомість судом встановлено, що ОСОБА_1 спроможний забезпечити належні умови для фізичного, духовного, соціального розвитку та матеріального забезпечення малолітнього ОСОБА_3 .

У грудня 2020 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити та задовольнити її позов.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшовши висновку, що ОСОБА_1 спроможний забезпечити належні умови для фізичного, духовного, соціального розвитку та матеріального забезпечення малолітнього сина, залишили поза увагою, що ОСОБА_1 не надав суду доказів того, що працює і здатний самостійно утримувати дитину, що суперечить вимогам статті 161 СК України, відповідно до якої суд не може передати дитину для проживання тому із батьків, хто не має самостійного доходу. Вилучення дитини із звичайного та безпечного середовища сім`ї, до якої вона звикла, матиме ознаки психічного насилля, оскільки між дитиною та позивачем за первісним позовом відсутні стосунки батька та дитини, які б у достатній мірі забезпечували їх спільне проживання. Такі зміни складуть додаткове психічне навантаження, що не є у найкращих інтересах дитини. Судами залишено поза увагою висновок психолога закладу дошкільної освіти № 3 «Берегиня» Чепок М. М. та пояснення представника органу опіки та піклування Кобизь С. А., яка за своєю освітою теж є психологом про негативні наслідки насильного виривання дитини із звичного оточення.

Судами застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 394/94/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 431/5643/16-ц, від 19 вересня 2018 року у справі № 486/709/16-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 182/2037/17.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу

до касаційного суду не направили.

Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Підстави для виклику сторін відсутні.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та соціальної роботи з сім`ями, дітьми та молоддю виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області, про відібрання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та соціальної роботи з сім`ями, дітьми та молоддю виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області, про визначення місця проживання дитини та встановлення опікунства, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 серпня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська