ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/132/21 Номер провадження 22-ц/814/1260/21Головуючий у 1-й інстанції Козир В. П. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Кузнєцової О.Ю., Прядкіної О.В., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 09 березня 2021 року (ухвалене суддею Козир В.П., повний текст рішення складено суддею 11 березня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання до досягнення 23-річного віку,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання до досягнення 23-річного віку, у якій просить стягнути з батька ОСОБА_1 на його користь аліменти у розмірі 1/4 частини сукупного доходу та заробітку, але при цьому не менше встановленої межі визначеними нормами закону України, до досягнення позивачем 23-х років за умови, що він продовжуватиме навчання.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він з 01 вересня 2020 року навчається у коледжі Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського за спеціальністю 133 «Галузеве машинобудування». З початку навчання він потребує матеріальної допомоги на навчання, так як навчається на денній формі навчання та ніде не працює, і не має можливості заробляти кошти, самостійно не в змозі утримувати себе, йому потрібні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. Вказував, що його мати підтримує його як морально, так і матеріально, надає йому по можливості незначні кошти на навчання, при тому, що у неї на утриманні і вихованні знаходиться її малолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначав, що його батько має можливість надавати йому кошти на період навчання, але не надає, батько матеріально забезпечений і має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 09 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання до досягнення 23-річного віку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 щомісячно аліменти у розмірі 1/6 частини сукупного доходу та заробітку на користь та на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 до досягнення ним двадцяти трьох років, але не довше ніж на період його навчання, починаючи стягнення з 02.02.2021.

У задоволенні решти позовних вимог позивачу відмовлено.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць з ОСОБА_1 на користь та на утримання ОСОБА_2 - допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 , та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав скасувати рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 09 березня 2021 року та прийняти нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/8 частини заробітку щомісячно до досягнення сином 23-річного віку, але не довше ніж на період навчання.Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом неповно з`ясовано обставини справи, а висновки суду не відповідають фактичним фактичним обставинам справи.

Зокрема вказує, що у відзиві на позовну заяву він посилався на те, що від другого шлюбу він має двох малолітніх синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на яких він починаючи з 05.03.2021 року сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку до досягнення найстаршою дитино повноліття. Однак, суд першої інстанції при розгляді вказаної справи дані обставини не взяв до уваги. Крім того, зазначив, що після всіх відрахувань з всіх видів його заробітку (доходу) поставить його у скрутне матеріальне становище та перевищить розмір стягуваних аліментів за сукупністю більше 50% його заробітку (доходу). Тобто, є цілий ряд суттєвих обставин, яукі свідчать про неможливість ним сплачувати ту суму аліментів, яка присуджена ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилося в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення сторін згідно положень передбачених ч.13 ст.7 ЦПК України, та ч.2 ст. 369 ЦПК України, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що батьком позивача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) є відповідач по справі - ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 30 жовтня 2001 року (а.с. 6), матір`ю ОСОБА_6 .

Згідно довідки Коледжу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського від 25 січня 2021 року № 27 ОСОБА_2 навчається на 2 курсі денної форми навчання Коледжу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського за спеціальністю 133 «Галузеве машинобудування» (навчання за державним замовленням) термін навчання з 01.09.2020 по 30.06.2023 (а.с. 7).

Відповідач ОСОБА_1 також є батьком ще двох дітей від спільного шлюбу з ОСОБА_7 (а.с. 22), а саме: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 23, 24).

Згідно довідки про склад сім`ї від 28.01.2021 № 29 (а.с. 8) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_6 та сестрою ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що позивач є повнолітню дитиною відповідача та продовжує навчання до 30.06.2023 у коледжі Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, відповідно, потребує на період навчання матеріальної допомоги від батьків, у тому числі від відповідача.

Відповідач має на утриманні двох малолітніх дітей (2010 та 2015 років народження) від шлюбу з ОСОБА_8 , відносно яких також має обов`язок з їх утримання.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь та на утримання позивача щомісячно аліментів у розмірі 1/6 частини сукупного заробітку (доходу) до досягнення позивачем 23-х років, але не довше ніж протягом періоду його навчання у навчальному закладі.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов?язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов?язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз?яснено, що обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов?язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв?язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до положень статті 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров?я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Правовідносини щодо обов?язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов?язань, обов?язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц.

Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв?язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 навчається за денною формою навчання, а тому не має можливості працювати та заробляти собі на життя.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що в провадженні Козельщинського районного суду Полтавської області одночасно перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_7 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.

Таким чином, у разі видання судового наказу судом, з відповідача підлягатиме стягненню на утримання його двох малолітніх дітей одна третина заробітку (доходу) відповідача, що відповідає положенням п.4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Зважаючи на той факт, що на утримання трьох дітей з доходів відповідача не може утримуватися більше, ніж 50% (1/2) усіх видів його заробітку (доходу), суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь та на утримання позивача аліменти у розмірі 1/6 частини сукупного доходу (1/2 (50 %) : 3 (кількість дітей) = 1/6) та заробітку щомісяця.

Колегія суддів вважає, що визначені судом аліменти у розмірі 1/6 частини сукупного доходу та заробітку, задовільнять потреби повнолітнього ОСОБА_2 у передбачуваних та неминучих витратах на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. І такий розмір аліментів не є занадто обтяжливим для відповідача, так як він добровільно погоджується сплачувати аліменти у розмірі щонайменшу 1/8 частини сукупного доходу та заробітку, та, відповідно, має матеріальну можливість.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскільки повнолітній син відповідача, який навчається на денній формі навчання, самостійного заробітку немає, перебуває на повному матеріальному забезпеченні матері, а тому стягнення аліментів з батька на його утримання є необхідним, оскільки обов?язок з утримання дитини покладається на обох батьків.

Доводи відповідача про неможливість сплати аліментів у визначеному судом розмірі мають суб`єктивний характер, та спростовуються зібраними доказами. При цьому судом враховано, що у відповідача є ще двоє неповнолітніх дітей, відносно яких він також має обов?язок з їх утримання.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 09 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 25 травня 2021 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ О.Ю. Кузнєцова _______________ О.В. Прядкіна