ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м.Суми

Справа №592/3270/21

Номер провадження 22-ц/816/999/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш»,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Костенка В.Г., у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст рішення складено 27 квітня 2021 року -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Супрун Дмитро Володимирович звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» (далі АТ «Сумський завод «Насосенергомаш») про відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 03 березня 1982 року по 19 січня 2021 року позивачка перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 19 січня 2021 року вона звільнилася з роботи за власним бажанням у зв`язку виходом на пенсію (ст. 38 КЗпП України). Під час роботи на заводі ОСОБА_1 отримала професійні захворювання. Відповідно до довідки, виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми від 18 березня 2021 року, ступінь втрати працездатності склала 30% первинно, безтерміново. У п. 18 акту розслідування хронічного професійного захворювання від 25 лютого 2021 року зазначено, що професійне захфорювання виникло через: недосконалість виробничих технологій, перебування в зоні підвищеного рівня пилу, хімічних речових та виробничого шуму.

Отримані професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути на користь позивачки з АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» 30 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я.

Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 27 квітня 2021 року позов задовольнив повністю.

Стягнув з АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» на користь ОСОБА_1 30 000 грн грошового відшкодування моральної шкоди.

Стягнув з АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» на користь держави судовий збір у сумі 908 грн 00 коп.

АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» подало апеляційну скаргу, в якій не погоджуючись з рішенням суду, просить рішення суду змінити в бік зменшення розміру задоволення позовних вимог з урахуванням обставин справи та невідповідністю принципам розумності та співмірності.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що наявні у судовій справі матеріали розслідування професійного захворювання свідчать про отримання позивачкою професійного захворювання, що в свою чергу, на думку відповідача, говорить лише про можливість заподіяння моральної (немайнової) шкоди, а не констатує такий факт, оскільки оцінка будь-яких явищ залежить від психофізіологічних особливостей її сприйняття (оцінки) конкретної особи. Інші докази спричинення позивачці моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням в матеріалах справи відсутні.

Вказує на те, що суд пов`язав розвиток у ОСОБА_1 професійного захворювання виключно з тим, що роботодавець не виконав покладені на нього обов`язки по створенню безпечних і нешкідливих умов праці.

Наголошує на тому, що КЗпП України, Закон України «Про охорону праці», Правила внутрішнього трудового розпорядку АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» зобов`язують працівника дбати про особисту безпеку і здоров`я в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законом порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідач у відповідності до вимог законодавства забезпечував позивачку засобами індивідуального захисту. На підставі Заключного акту медичного огляду ОСОБА_1 була виведена з робіт зі шкідливими умовами праці.

Крім того, позивачка була проінформована про умови праці та про наявність на робочому місці шкідливих та небезпечних виробничих факторів, можливі наслідки їх впливу на здоров`я та її право на пільги та компенсації за роботу, а незгода зі створеними умовами праці давало право ОСОБА_1 в порядку, передбаченому КЗпП України, розірвати трудовий договір з підстав невиконання роботодавцем законодавства про охорону праці.

На думку відповідача, погоджуючись на запропоновані умови праці, позивачка усвідомлювала можливі негативні наслідки для свого здоров`я, а також в повній мірі повинна нести солідарну відповідальність за їх настання.

Вважає суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000 грн такою, що не відповідає вимогам розумності та співмірності.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що позивачка з 03 березня 1982 року по 19 січня 2021 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 19 січня 2021 року вона була звільнена за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію ст. 38 КЗпП України (а. с. 6-8).

Під час роботи у зв`язку з впливом шкідливих умов виробництва позивачка отримала профзахворювання. Їй встановлені діагнози: ХОЗЛ II стадії токсико-пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ступеню. Легенева недостатність II ступеню. Захворювання професійне. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху II ст. Захворювання професійне від тривалої дії шуму на виробництві (Основний діагноз). ІХС: кардіосклероз дифузний. Атеросклероз аорти, коронарних артерій. Пароксизмальна передсердна тахікардія, стан після кардіохірургічного лікування. Інвазивне ЕФД - електрофізіологічне дослідження. Електроанатомічне квартирування правого і лівого передсердь. Радіочастотна абляція фокусних тахікардій у лівому передсерді, СН І ст., ФК 2. ФВ 63%. Гіпертонічна хвороба II стадії, 2 ступеню, ризик дуже високий. СКХ. Хронічний пієлоцистит, стадія загострення, сечовий діатез. Хронічний панкреатит, фаза нестійкої ремісії. ДЕП ІІ ст. (гіпертонічна+атеросклеротична) з ХПМК, переважно в вертебро-базилярному басейні, з лікворно-венозною дисциркуляцією, вестибуло-атактичним та антено-невротичним синдромами. Поширений остеохондроз, деформуючий спондильоз, спондилоартроз хребта, гемангіома Тh12, протрузії МХД Тh9-Тh10, Тh11-Тh12, L1-L2, вертеброгенна люмбоалгія з м`язові-тонічним та алогічним синдромами, з порушенням функції хребта та нижніх кінцівок. Міопія слабкого ступеню, пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки. Хронічний субатрофічний ринофаринголарингіт в стадії нестійкої ремісії. (Супутній діагноз).

Відповідно до п. 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25 лютого 2021 року причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) - недосконалість технологічного процесу, перебування в зоні підвищеного пилу, хімічних речовин та виробничого шуму (а. с. 9-13).

Згідно довідки Спеціалізованої МСЕК від 11 березня 2021 року ОСОБА_1 встановлено 30% втрати професійної працездатності, первинно, безтерміново (а. с. 15).

Частиною другою ст. 153 КЗпП України визначено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку (стаття 173 КЗпП України).

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на те, що професійне захворювання позивачка отримала внаслідок незабезпечення відповідачем безпечних і нешкідливих умов праці, отримане нею професійне захворювання негативно вплинуло на її стан здоров`я, який постійно погіршується, від чого вона зазнає моральних страждань, це вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а тому завдана їй моральна шкода підлягає відшкодуванню роботодавцем. Виходячи із засад розумності та справедливості суд визначив розмір моральної шкоди у 30 000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно незгоди, з тим що суд пов`язав розвиток у позивачки професійного захворювання виключно з тим, що роботодавець не виконав покладені на нього обов`язки по створенню безпечних і нешкідливих умов праці, оскільки вказана обставина підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25 лютого 2021 року.

Розмір відшкодування моральної шкоди визначений судом з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивачки, стану її здоров`я, ступеня вини роботодавця. Він є співмірним із завданою шкодою, відповідає вимогам розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги про протилежне, на думку колегії суддів, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя - доповідач Т.А. Левченко

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина