Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2261/17 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія 3 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Трояновська Г.С, Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №274/2261/17за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Семенівська сільська рада Бердичівського району Житомирської області про усунення перешкод у користуванні власністю, зобов`язання вчинити дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2021 року,яке ухвалено суддею Хуторною І.Ю. в м. Бердичіві

встановив:

У травні 2017 року позивач звернувся з позовом, в якому просив усунути перешкоди в користуванні будинковолодінням АДРЕСА_1 , шляхом: встановлення заборони відповідачу випускати домашню птицю за межі земельної ділянки на АДРЕСА_2 , випасати корову навпроти будинковолодіння позивача, шляхом зобов`язання відповідача прибрати з дороги, яка перебуває у загальному користуванні навпроти своєї земельної ділянки сільськогосподарську техніку (трактор, сівалку, борону) і автопокришки та зобов`язати відповідача в подальшому утримувати домашніх птахів в межах своєї земельної ділянки, не захаращуючи проїзд по АДРЕСА_2 .

В обґрунтування таких вимог, позивач зазначив, що починаючи з 2014 року відповідач чинить йому перешкоди у користуванні власністю, розводячи на своїй земельній ділянці домашню птицю, яка залишає навпроти воріт позивача послід, в зв`язку з чим він не має можливості, не забруднивши рук та одягу, виїхати на інвалідному візку зі свого подвір`я. Крім того, відповідач розмістив на дорозі, сільськогосподарську техніку та склав поруч з дорогою двадцять покришок, які унеможливлюють позивачеві заїзд у подвір`я. Вважає, такі незручності створені позивачем навмисне, звернення до поліції не дали позитивних результатів.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач, посилаючись на його незаконність, порушення норм матеріального права та недотримання процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування доводів скарги, зокрема, зазначив, що суд безпідставно не взяв до уваги рішення Бердичівського міськрайонного суду від 04 червня 2013 року, яким було зобов`язано батька відповідача належно утримувати домашню птицю в межах свого домоволодіння. Крім того, суд не взяв до уваги визнання відповідачем деяких обставин справи: утримання домашньої птиці та розміщення біля дороги загального користування шин, пиломатеріалів, сільськогосподарського реманенту ті іншого.

Відповідач правом подати відзив не скористався.

В судовому засіданні представник позивача просила апеляційну скаргу задовільнити, рішення скасувати та ухвалити нове по суті заявлених вимог.

Відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинковолодіння АДРЕСА_1 та є особою із інвалідністю першої групи.

Згідно Витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.09.2013 власником земельної ділянки по АДРЕСА_2 , яка передана для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва є відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі Державного акта, виданого 28.08.2020 (а.с.8).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області № 274/414/13 від 04.06.2013 р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 1956 р.н. (батька відповідача) про усунення перешкод в користуванні власністю, стягнення моральної шкоди задоволено частково: зобов`язано ОСОБА_2 (батька відповідача у цій справі) утримувати домашню птицю в домашніх умовах, що виключає її вільне переміщення за межами подвір`я будинку АДРЕСА_2 , також зобов`язано забрати належну йому собаку із земель запасу Іванковецької сільської ради земельної ділянки, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Семенівка на межі з АДРЕСА_2 (а.с.11-12).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , якого просив допитати позивач, пояснив, що він товаришує із позивачем та раз на тиждень буває у нього вдома. Стосунки у позивача з відповідачем не доброзичливі. Перед ворітьми позивача часто бачить гусей на випасі, які належать батькові відповідача, він і проживає по сусідству з позивачем. Молодший ОСОБА_4 , відповідач у справі, у будинку АДРЕСА_2 не проживає. Поруч з будинком ОСОБА_5 (старшого) іноді стоїть техніка, яка буває заважає проїзду, стоїть причіп, дах від автомобіля, шини. Навпроти будинку позивача випасається корова, яка належить ОСОБА_6 .

Допитаний як свідок ОСОБА_2 (батько відповідача) пояснив, що він проживає по АДРЕСА_2 . Земельна ділянка та будинок належить його синові, ОСОБА_6 , 1978 р.н. Корови у нього у власності немає. Техніку за межам його подвір`я ніхто не розміщав, причіп знаходиться на території домоволодіння за огорожею. Автомобільні покришки виконують функцію бордюра та клумби і розташовані не на проїжджій частині. Також пояснив, що разом з дружиною тримає птицю біля 10 шт, яка може виходити за межі його домоволодіння до водоймища та для випасу, але за його присутності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач в порушення вимог частини 1 статті 81 ЦПК України не довів доказами обставин, на які він посилався у позовній заяві.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Стаття 319 ЦК України визначає загальні засади здійснення права власності. Так, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, ураховує характер порушення та дає можливість захистити таке право.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці докази встановлюються такими способами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.79,80 ЦПК України).

Згідно з положеннями ст. 82 ч.4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції рішення Бердичівського міськрайонного суду № 274/414/13 від 04.06.2013 є безпідставними, оскільки таке рішення стосувалось відносин, які виникли між ним та батьком відповідача.

Крім того, в постанові про закриття кримінального провадження від 30.09.2015 старшим слідчим СВ Бердичівського МВ УМВС зазначено, що відповідно до листа начальника ВДВС Бердичівського МРУЮ виконавчі провадження у справі №274/414/13 щодо зобов`язання ОСОБА_2 1956 р.н. усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_1 завершені, у зв`язку з повним фактичним виконанням.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності ст. 89 ЦПК України).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що таке сусідство з домашньою птицею (під воротами його домоволодіння) створює йому незручності. Проте будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин, зокрема порушення відповідачем ОСОБА_2 санітарних норм чи правил добросусідства не надав. Так як і не довів, а суд не встановив, що саме відповідач порушив будь-які права позивача на безперешкодне користування власністю.

Крім того, судом першої інстанції надана належна оцінка показам свідків, а також їх достатність і взаємний зв`язок в сукупності з іншими доказами у справі.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на правильність прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2021 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 червня 2021 року.

Головуючий Судді