ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Харків

Справа № 628/2379/20

Провадження № 22-ц/818/2499/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: Територіальна громада в особі виконавчого комітету Кругляківської сільської ради Куп`янського району Харківської області,

Особа, що звернулася з апеляційною скаргою: правонаступник відповідача Виконавчий комітет Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу Виконавчого комітету Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області на додаткове рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 30 грудня 2020 року (суддя першої інстанції Литвинов А.В.),-

у цивільній справі за позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 5,4371 га на землях Кругляківської сільської ради Куп`янського району Харківської області наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0016, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши судові витрати на відповідача.

У запереченнях на позов відповідач Кругляківська сільська рада зазначала, що не погоджується з вимогами позову в частині покладення на неї судових витрат з огляду на задовільний майновий стан позивача.

Також, своїм листом відповідач повідомив, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду, заперечує проти позову в частині покладення судових витрат на відповідача, з рештою позову погоджується.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 5 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено, визнано за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення та просила стягнути на її користь з відповідача судовий збір сплачений за звернення із позовом у розмірі 1871,83 грн.

Додатковим рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 30 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено. Доповнено резолютивну частину рішення суду від 05 листопада 2020 року по справі № 628/2379/20 провадження № 2/628/943/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Кругляківської сільської ради Куп`янського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, наступним абзацом: «Стягнути з Територіальної громади в особі виконавчого комітету Кругляківської сільської ради Куп`янського району Харківської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1871,83 грн.».

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у зв`язку із задоволенням позовної заяви, заява позивача про ухвалення додаткового рішення є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, насамперед як спосіб захисту прав та інтересів позивача.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції Виконавчий комітет Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив змінити додаткове рішення суду, а саме стягнути судові витрати по справі з позивача ОСОБА_1 в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач Кругляківська сільська рада знаходиться в стані реорганізації і судові витрати по даній справі переходять до виконавчого комітету Куриліської сільської ради Куп`янського району Харківської області, з чим останній категорично не погоджується. Крім того зазначає, що позивач ОСОБА_1 протягом 2019-2020 років отримувала кошти за земельну ділянку (пай) від СТОВ «Мрія» за довіреністю, при цьому не повідомивши його, що орендодавець ОСОБА_2 помер ще 24 травня 2019 року, а спадщину ніхто не прийняв. Вважає, що вказаними діями позивач намагається ввести відповідача та СТОВ «Мрія» в оману та за рахунок судового рішення отримати матеріальну вигоду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила залишити її без задоволення, залишивши додаткове рішення суду без змін, оскільки вона є необґрунтованою, а обставини викладені в ній не відповідають дійсності та чинному законодавству, а також не мають значення для вирішення питання про розподіл судових витрат. Також зазначила, що за подання апеляційної скарги не було сплачено судовий збір, як того вимагає ст.356 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Згідно з частинами першою, третьою статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 209 ЦПК України).

Таким чином цивільним процесуальним законодавством обмежено можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому судовому рішенні саме після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Так, позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, за які позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1871,83 грн., рішенням суду були задоволені у повному обсязі, на підставі цього судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, як вірно зазначив суд першої інстанції та правильно вирішив питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні.

Доводи викладені у апеляційній скарзі щодо реорганізації відповідача як юридичної особи та отримання позивачем орендної плати не мають правового значення для вирішення питання про стягнення судових витрат та не є підставами для скасування додаткового рішення суду. Доказів, які б свідчили, що відповідач звільнений від сплати судового збору відповідно до закону, який згідно чинного законодавства компенсувався б за рахунок держави, апеляційному суду не надано та матеріали справи їх не містять.

Щодо доводів відзиву позивача в частині невиконання обов`язку сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою судова колегія зауважує, що згідно п.22 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір.

Отже, судовий збір не сплачується при оскарженні додаткового судового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат або встановлено порядок виконання судового рішення, тобто вирішення тих питань, які не пов`язані з вимогами самого позову. Відтак, вказані питання не є самостійними позовними вимогами і не входять до ціни позову, тому не підлягають оплаті окремо при зверненні до суду із позовом або відповідною заявою чи скаргою, передбаченою процесуальним законодавством, тобто не є об`єктом справляння судового збору.

Вирішуючи заяву позивача, суд першої інстанції правильно застосував наведені вище норми процесуального права, надав належну оцінку правовим підставам заяви та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для її задоволення.

Частиною першою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, висновків суду не спростовують, про незаконність судового рішення не свідчать, та стосуються переоцінки доказів, тому колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення суду - без змін.

Керуючись, ст. ст. 294, 315, 352, 362, 367, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області залишити без задоволення.

Додаткове рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 30 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду, у порядку передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

повний текст постанови

складено 18 травня 2021 року