ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3995/21 Справа № 202/8529/19 Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення пені за прострочення повернення депозитних вкладів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення пені за прострочення повернення депозитних вкладів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.10.2009 року між нею і ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір банківського вкладу № SAMDN3909 «Вклад Копилка» строком на 12 місяців (по 15.10.2010 року включно) на суму 151,40 доларів США, процентна ставка 12,5% річних.

Крім того, 15.10.2009 року між нею і банком був укладений договір банківського вкладу № SAMDN4046 «Вклад Копилка» строком на 1 місяців (по 15.10.2010 року включно) на суму 8 євро 50 центів, процентна ставка 12,5 % річних.

05.09.2011 року між нею і банком був укладений договір банківського вкладу № SAMDN5577 «Вклад Стандарт» строком на 3 місяці (по 05.12.2011 року включно) на суму 18200 доларів США, процентна ставка 7 % річних.

07.06.2013 року між нею і банком був укладений договір банківського вкладу № SAMDN9011 «Вклад Стандарт на 12 місяців» строком на 366 днів (по 07.06.2014 року включно) на суму 18817,05 доларів США, процентна ставка 9,75 % річних.

26.07.2013 року між нею і банком був укладений договір банківського вкладу № SAMDN8499 «Вклад Стандарт на 12 місяців» строком на 366 днів, сума вкладу 4548 євро, процентна ставка 7,5% річних.

18.12.2013 року між нею і банком був укладений договір банківського вкладу № SAMDNWFD700 «Депозит плюс» строком на 3 місяці (по 18.03.2014 року) на суму 40000 грн., процентна ставка 17 % річних.

18.12.2013 року між нею і банком був укладений договір банківського вкладу № SAMDNWFD000 «Приват-вклад» строком на 366 днів (по 18.12.2014 року) на суму 7487 грн., процентна ставка 8,5 %.

По закінченню строку дії договорів відповідач суму вкладів не повернув.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.08.2017 року, залишеним без змін постановою Верховного суду від 13.11.2019 року, стягнуто з відповідача на її користь: за договором банківського вкладу № SAMDN3909 «Вклад Копилка» від 15.10.2009 року: 955,40 доларів США сума вкладу, 538,90 доларів США - проценти; за договором банківського вкладу № SAMDN4046 «Вклад Копилка» від 15.10.2009 року: 236,50 євро сума вкладу, 133,48 Євро - проценти; за договором банківського вкладу № SAMDN5577 «Вклад Стандарт» від 05.09.2011 року: 18200 доларів США сума вкладу, 4640,63 доларів США проценти; за договором банківського вкладу № SAMDN9011 «Вклад Стандарт на 12 місяців» від 07.06.2013 року: 18817,05 доларів США сума вкладу, 3429,60 доларів США - проценти; за договором банківського вкладу № SAMDN8499 «Вклад Стандарт на 12 місяців» від 26.07.2013 року: 4548 Євро сума вкладу, 593,06 Євро - проценти; за договором банківського вкладу № SAMDNWFD700 «Депозит плюс» від 18.12.2013 року: 40000 грн. сума вкладу, 9328,80 грн. - проценти; за договором банківського вкладу № SAMDNWFD000 «Приват-вклад» від 18.12.2013 року: 7487 грн. сума вкладу, 873,06 грн. - проценти.

Зазначені кошти були виплачені в рамках виконавчого провадження № 55263343 у липні 2019 року.

Зазначає, що згідно з рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.08.2017 року відповідач отримав вимогу позивача про повернення вкладів з процентами 22.05.2015 року, а тому згідно з частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» з цього часу повинен сплачувати позивачу 3% від утриманих коштів за кожен день прострочення до дня їх повернення (01.07.2019 року).

Отже, загальна сума пені складатиме: за договором банківського вкладу № SAMDN3909 «Вклад Копилка» від 15.10.2009 року: 955,40 доларів США (сума вкладу) х 1501 (кількість днів прострочення) х 3% = 43021,66 доларів США, 538,90 доларів США (проценти) х 1501 (кількість днів прострочення) х 3% = 24266,66 доларів США; за договором банківського вкладу № SAMDN4046 «Вклад Копилка» від 15.10.2009 року: 236,50 Євро (сума вкладу) х 1501 (кількість днів прострочення) х 3% = 10649,59 Євро, 133,48 Євро (проценти) х 1501 (кількість днів прострочення) х 3% = 6010,60 Євро; за договором банківського вкладу № SAMDN5577 «Вклад Стандарт» від 05.09.2011 року: 18200 доларів США (сума вкладу) х 1501 (кількість днів прострочення) х 3% = 819546 доларів США, 4640,63 доларів США (проценти) х 1501 (кількість днів прострочення) х 3% = 208967,56 доларів США; за договором банківського вкладу № SAMDN9011 «Вклад Стандарт на 12 місяців» від 07.06.2013 року: 18817,05 доларів США х 1501 (кількість днів прострочення) х 3% = 847331,76 доларів США, 3429,60 доларів США (проценти) х 1501 (кількість днів прострочення) х 3% = 154434,88 доларів США; за договором банківського вкладу № SAMDN8499 «Вклад Стандарт на 12 місяців» від 26.07.2013 року: 4548 Євро (сума вкладу) х 1501 (кількість днів прострочення) х 3% = 204796,44 Євро, 593,06 Євро проценти х 1501 (кількість днів прострочення) х 3% = 26705,49 Євро; за договором банківського вкладу № SAMDNWFD700 «Депозит плюс» від 18.12.2013 року: 40000 грн. (сума вкладу) х 1501 (кількість днів прострочення) х 3% = 1801200 грн., 9328,80 грн. (проценти) х 1501 (кількість днів прострочення) х 3% = 420075,86 грн.; за договором банківського вкладу № SAMDNWFD000 «Приват-вклад» від 18.12.2013 року: 7487 грн. (сума вкладу) х 1501 (кількість днів прострочення) х 3% = 337139,61 грн., 873,06 грн. (проценти) х 1501 (кількість днів прострочення) х 3% = 39313,89 грн.

Враховуючи, що розмір пені значно перевищує розмір тіла кредиту та процентів, позивач вважала можливим відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України зменшити заявлену суму пені до розміру тіла депозиту та процентів, а саме: за договором банківського вкладу № SAMDN3909 «Вклад Копилка» від 15.10.2009 року: 1494,3 доларів США (955,40 + 538,90), що станом на 01.07.2019 року еквівалентно 39117,69 грн.; за договором банківського вкладу № SAMDN4046 «Вклад Копилка» від 15.10.2009 року 369,98 Євро (236,50 + 133,48), що станом на 01.07.2019 року еквівалентно 11012,20 грн.; за договором банківського вкладу № SAMDN5577 «Вклад Стандарт» від 05.09.2011 року 22840,63 доларів США (18200 + 4640,63), що станом на 01.07.2019 року еквівалентно 597920,61 грн.; за договором банківського вкладу № SAMDN9011 «Вклад Стандарт на 12 місяців» від 07.06.2013 року 22246,65 доларів США (18817,05 + 3429,60), що станом на 01.07.2019 року еквівалентно 582371,44 грн.; за договором банківського вкладу № SAMDN8499 «Вклад Стандарт на 12 місяців» від 26.07.2013 року 5141,06 Євро (4548 + 593,06), що станом на 01.07.2019 року еквівалентно 153020,13 грн.; за договором банківського вкладу № SAMDNWFD700 «Депозит плюс» від 18.12.2013 року 49328,80 грн. (40000 + 9328,80); за договором банківського вкладу № SAMDNWFD000 «Приват-вклад» від 18.12.2013 року 8360,06 грн. (7487 + 873,06).

Враховуючи вищевикладене, позивач просила стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь суму пені у загальному розмірі 1 438 130 грн. 93 коп., а також витрати на правову допомогу в розмірі 20 500 грн (а.с.1-9).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення пені за прострочення повернення депозитних вкладів задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення повернення депозитних вкладів з процентами за договором банківського вкладу № SAMDN3909 «Вклад скарбничка» від 15.10.2009 року, за договором банківського вкладу № SAMDN4046 «Вклад скарбничка» від 15.10.2009 року, за договором банківського вкладу № SAMDN5577 «Вклад Стандарт» від 05.09.2011 року, за договором банківського вкладу № SAMDN9011 «Вклад Стандарт на 12 місяців» від 07.06.2013 року, за договором банківського вкладу № SAMDN8499 «Вклад Стандарт на 12 місяців» від 26.07.2013 року, за договором банківського вкладу № SAMDNWFD700 «Депозит плюс» від 18.12.2013 року, за договором банківського вкладу № SAMDNWFD000 «Приват-вклад» від 18.12.2013 року в загальному розмірі 1438130 (один мільйон чотириста тридцять вісім тисяч сто тридцять) грн. 93 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір у розмірі 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) грн (а.с.106-113).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Зазначає, що судом першої інстанції помилково застосовано норми, передбачені частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: сплату пені у розмірі трьох відсотків вартості послуги за кожен день прострочення (а.с.115-120).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», назву якого в подальшому змінено на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», були укладені наступні договори банківського вкладу:

договір банківського вкладу № SAMDN3909 «Вклад скарбничка» від 15.10.2009 року;

договір банківського вкладу № SAMDN4046 «Вклад скарбничка» від 15.10.2009 року;

договір банківського вкладу № SAMDN5577 «Вклад Стандарт» від 05.09.2011 року;

договір банківського вкладу № SAMDN9011 «Вклад Стандарт на 12 місяців» від 07.06.2013 року;

договір банківського вкладу № SAMDN8499 «Вклад Стандарт на 12 місяців» від 26.07.2013 року;

договір банківського вкладу № SAMDNWFD700 «Депозит плюс» від 18.12.2013 року;

договір банківського вкладу № SAMDNWFD000 «Приват-вклад» від 18.12.2013 року.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 13 листопада 2019 року, стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договорами банківського вкладу в загальній сумі 46581,58 доларів США, 5511,01 Євро та 57688,86 грн., які складаються з суми вкладів та процентів:

за договором банківського вкладу № SAMDN3909 «Вклад Копилка» від 15.10.2009 року: 955,40 доларів США сума вкладу, 538,90 доларів США- проценти;

за договором банківського вкладу № SAMDN4046 «Вклад Копилка» від 15.10.2009 року: 236,50 євро сума вкладу, 133,48 Євро проценти;

за договором банківського вкладу № SAMDN5577 «Вклад Стандарт» від 05.09.2011 року: 18200 доларів США сума вкладу, 4640,63 доларів США проценти;

за договором банківського вкладу № SAMDN9011 «Вклад Стандарт на 12 місяців» від 07.06.2013 року: 18817,05 доларів США сума вкладу, 3429,60 доларів США проценти;

за договором банківського вкладу № SAMDN8499 «Вклад Стандарт на 12 місяців» від 26.07.2013 року: 4548 Євро сума вкладу, 593,06 Євро проценти;

за договором банківського вкладу № SAMDNWFD700 «Депозит плюс» від 18.12.2013 року: 40000 грн. сума вкладу, 9328,80 грн. проценти;

за договором банківського вкладу № SAMDNWFD000 «Приват-вклад» від 18.12.2013 року: 7487 грн. сума вкладу, 873,06 грн. проценти.

Згідно з поясненнями представників сторін у заявах по суті справи зазначені суми фактично виплачені банком позивачу 01.07.2019 року.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: сплату пені у розмірі трьох відсотків вартості послуги за кожен день прострочення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом положень статей 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Особливості правовідносин за договором банківського вкладу визначено параграфом третім глави 71 ЦК України, у якому визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (стаття 1060 ЦК України).

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).

Отже, строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу не звільняє банк від обов`язку повернути (видати) кошти вкладникові.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України).

Частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Оскільки відповідно до статей 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг, а клієнтом банку є будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, відмова банку виконати розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунку сум свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі.

Тлумачення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави зробити висновок, що нарахування пені має відбуватися на всю суму утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі.

Оскільки пеня є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, її сплата та розмір визначені Законом України «Про захист прав споживачів» за неналежне надання виконавцем банківських послуг споживачеві, тому нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19), Верховний Суд у складі колегій суддів судових палат Касаційного цивільного суду у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 757/32522/17-ц (провадження № 61-461св19), від 19 червня 2019 року у справі № 359/8114/17 (провадження № 61-81св19), від 11 січня 2020 року у справі 335/11482/16-ц (провадження № 61-19787св19)

Відмова банку виконати розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунку сум свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом у вигляді сплати пені за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі.

Виходячи з того, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, з відповідача підлягає до стягнення пеня, передбачена частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі, що відповідає правовій позиції, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19).

Згідно зі статтею 266, частиною другою статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах позовної давності за основною вимогою (постанова Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-474цс16).

Відтак, позивач має право на стягнення з банку на її користь пені( в межах річного строку позовної давності) в розмірі 3 процентів річних за кожен день прострочення грошового зобов`язання з повернення депозитних коштів відповідно до умов депозитного договору на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за період з 19.12.2018 року до 01.07.2019 року (194 дні прострочення).

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення із відповідача заборгованості за договорами вкладу із врахуванням пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» є обґрунтованими.

Місцевий суд належним чином врахував, що пеня є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, її сплата та розмір визначені Законом України «Про захист прав споживачів» за неналежне надання виконавцем банківських послуг споживачеві.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до незгоди з висновком суду по їх оцінці.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтами наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: