Справа № 263/4568/20
Провадження № 2/266/159/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Маріуполь Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Іванця О.Д., за участі секретаря судових засідань Новак О.В., позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» про витребування майна та зобов`язання його повернути, третя особа ОСОБА_4 -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про витребування майна та зобов`язання його повернути.

В обґрунтування позову зазначив, що 24.07.2017 року мала місце дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої позивачу були завдані тілесні ушкодження. Автомобіль «Chevrolet-Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким останній керував та розпоряджався на підставі генеральної довіреності, внаслідок ДТП був технічно пошкоджений. Даний транспортний засіб без згоди і без відома позивача був евакуйований з місця ДТП працівниками поліції і направлений на зберігання до відповідача ТОВ « Експертна компанія Укравтоекспертиза». Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за фактом даної ДТП ухвалами слідчих суддів Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 27.07.2017 року був накладений арешт на обидва автомобілі учасників ДТП, в тому числі на автомобіль яким користувався позивач. Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10.02.2020 року, який набрав законної сили, обвинувачений ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та останньому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь позивача моральну шкоду в розмірі 25000 грн. Даним вироком було скасовано арешт з майна, а саме з транспортного засобу «Chevrolet-Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після набрання законної сили вироку Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою про повернення вказаного транспортного засобу, але відповідач відмовився передати його у зв`язку з необхідністю сплати позивачем послуг евакуатора та зберігання автомобіля на майданчику у загальній сумі 15130,00 грн., незважаючи, що позивач не давав згоду на передачу транспортного засобу відповідачу та не укладав із ним будь-яких договорів про надання послуг.

Позивач при здійсненні способу захисту своїх порушених прав, посилається на порушення відповідачем норм, встановлених цивільним законодавством, що регулюють відносини за договором зберігання відповідно до ст.ст. 936-937 ЦК України та договором зберігання автотранспортних засобів, передбаченого ст. 977 ЦК України.

Просив витребувати у відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» та повернути позивачу транспортний засіб - автомобіль «Chevrolet-Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 17.04.2020 року дану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14.08.2020 року за вказаним позовом було відкрито провадження у справі в загальному порядку.

03.09.2020 року представником ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» в особі її керівника Хартинова Б.Б., було надано письмовий відзив на пред`явлений позов, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та зазначив, що 25.07.2017 року слідчим відділом з розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області на майданчик ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза», після ДТП, яке мало місце 24.07.2017 року, був доставлений автомобіль «Chevrolet-Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій даного автомобіля був госпіталізований до лікарні з тілесними ушкодженнями. Автомобіль був доставлений евакуатором ФОП « ОСОБА_6 », який діє на підставі договору із відповідачем. Слідчим органом протягом 14 днів із відповідачем договору про відповідальне зберігання транспортного засобу укладено не було, тому позивачу було запропоновано забрати автомобіль з майданчика, належного відповідачу, сплативши вартість евакуації з місця ДТП, однак позивач відмовився оплачувати послуги. 21.02.2020 року позивачу за його проханням відповідач надав рахунок для сплати за послуги по зберіганню та евакуації транспортного засобу з дати його доставки на майданчик відповідача на загальну суму 15130,00 грн., однак дана сума по даний час позивачем не сплачена. Позивач навмисно не бажає оплачувати надані відповідачем послуги.

Позивачем відповіді на відзив до суду подано не було.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні свої вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Представник позивача адвокат Гуртовиий М.Б. заявлені позивачем вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача з підстав зазначених у відзиві.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, проте надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позивачем вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Позивач та його представник як на підставу своїх вимог про безпідставне зберігання відповідачем транспортного засобу посилався на те, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002158 від 25.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у якому він є потерпілим слідчим було накладено арешт на автомобіль «Chevrolet-Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким він керував на законних підставах та який було поміщено слідчим на майданчик для зберігання транспортних засобів, що належить ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза». Надалі вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10.02.2020 р. було вирішено питання про скасування арешту з вказаного автомобіля, проте відповідач відмовився йому його повернути у зв`язку із несплатою вартості послуг аварійного комісара по евакуації та стоянки транспортного засобу в загальному розмірі 15130,00 грн.

На підтвердження зазначених обставин посилався на наступні докази: нотаріально посвідчену довіреність від 28.10.2016 р. за реєстровим №2061; нотаріально посвідчену довіреність від 23.10.2019 р. за реєстровим №4290; свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 ; рахунок №б/н від 21.02.2020; вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10.02.2020 р. про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України; матеріали кримінального провадження №0002158 від 25.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Враховуючи позиції сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про таке.

Судом з урахуванням вимог диспозитивності, що встановлені ч. 1 ст. 13, ч. 5, ч. 7 ст. 81 ЦПК України досліджено матеріали цивільної справи та оглянуто в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002158 від 25.07.2017 року та встановлено що:

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого Центром ДАІ 1405 із датою реєстрації 02.09.2015 року автомобіль легковий седан-В Chevrolet-Lacetti реєстраційний номер НОМЕР_1 належить власнику ОСОБА_4 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.9)

Згідно довіреності серії НВА №161363 від 27.10.2016 року, дійсної до 27.10.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Скалун Р.В., реєстраційний №2061, ОСОБА_4 , на підставі попереднього усного договору із повіреним, уповноважив ОСОБА_1 експлуатувати, розпоряджатись (продати, обміняти, здавати в оренду, заставляти, тощо) належний йому на праві свідоцтва про реєстрацію транспортний засіб марки Chevrolet-Lacetti реєстраційний номер НОМЕР_1 .(а.с.7)

Згідно довіреності серії НОВ №132507 від 23.10.2019 року, дійсної до 23.10.2022 року, посвідченої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу у Донецькій області Кудлаєвим О.О. реєстраційний №4290, ОСОБА_4 , на підставі договору доручення, укладеного в усній формі та за домовленістю сторін, уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_7 користуватися, розпоряджатись (продати, міняти, здавати в оренду, передати у заставу) належний йому на праві свідоцтва про реєстрацію транспортний засіб марки Chevrolet-Lacetti реєстраційний номер НОМЕР_1 .(а.с.6)

У оглянутому кримінальному провадженні №0002158 від 25.07.2017 року потерпілим є позивач ОСОБА_1 , який 24.07.2017 р. о 21:40 год. керував належним ОСОБА_4 автомобілем «Chevrolet-Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.07.2017 року, який було проведено слідчим в період часу з 22:30 годин до 00:00 годин автомобіль «Chevrolet-Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 було вилучено з місця пригоди (а.с.106 110 матеріалів кримінального провадження).

Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 25.07.2017 року проведено огляд автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який на момент огляду знаходився на території майданчика по вул. Флотській, буд. 145, до протоколу додано фотознімки з огляду автомобіля «Chevrolet-Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.113 117 кримінального провадження)

Постановою слідчого про визнання речовими доказами від 25.07.2017 року автомобіль «Chevrolet-Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні (а.с.118 кримінального провадження)

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 27.07.2017 року за клопотанням слідчого накладено арешт на автомобіль «Chevrolet-Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 із забороною користування вказаним майном, розпорядження та його відчуження у будь-який спосіб, шляхом передачі на відповідальне зберігання ОСОБА_4 (а.с. 119 кримінального провадження).

Зазначена ухвала не оскаржена в апеляційному порядку. Будь - яких доказів щодо передачі та зберігання ОСОБА_4 вказаного транспортного засобу після накладення арешту в матеріалах справи не міститься.

Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10.02.2020 року, справа №263/10931/17, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного судом покарання, як основного так і додаткового, а також скасовано арешт майна зокрема з автомобіля «Chevrolet-Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданого відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 27.07.2017 року на відповідне зберігання і власнику ОСОБА_4 в тому числі. Вирок набрав законної сили 11.03.2020 р. (а.с.37-39 т.2 кримінального провадження)

Отже із досліджених судом документів встановлено, що позивач ОСОБА_1 , якого ОСОБА_4 уповноважив нотаріально посвідченими довіреностями від його імені мав та має право користуватись, розпоряджатись належним ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 (а.с.9) легковим автомобілем марки «Chevrolet-Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було вилучено 24.07.2017 р. слідчим після ДТП, визнано речовим доказом та на який 27.07.2017 р. було накладено арешт скасований вироком суду.

З розписки ОСОБА_1 від 02.06.2018 р. про отримання особистих речей вбачається, що останній обізнаний, що автомобіль «Chevrolet-Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться з 25.07.2017 р. на майданчику тимчасового тримання аварійних транспортних засобів ТОВ «ЕК «Укравтоекспертиза», претензій матеріального та морального характеру по зберіганню ТЗ та майна і до його комплектності не має. З прейскурантом цін по зберіганню та евакуації ТЗ ознайомлений (а.с.40,41).

З рахунку №б/н від 21.02.2020 р., виданого ТОВ «ЕК «Укравтоекспертиза» вбачається, що ОСОБА_1 виставлено рахунок де зазначено вартість послуг аварійного комісара по евакуації ТЗ «Chevrolet-Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 з місця ДПТ 25.07.2017 - 1000 грн. та стоянки з 25.07.2017 по 21.02.2020 - 14130,00 грн. згідно вартості послуг затверджених наказом директора ТОВ «ЕК «Укравтоекспертиза» від 03.01.2017 р. (а.с. 10,76).

Таким чином судом встановлено, що автомобіль «Chevrolet-Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 після ДТП було поміщено на майданчик тимчасового тримання аварійних транспортних засобів ТОВ «ЕК «Укравтоекспертиза», звідки після ДТП не було переміщено до будь-якого іншого приміщення або майданчику.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відповідно до ст.15, ч.2 ст.16, ч.1 ст.20 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Так, відповідно до п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема диспозитивність. Яка відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із змісту ч. 2 ст.5 ЦПК України вбачається, що суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону лише у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду.

У відповідності з основними засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З наведеного вище випливає, що суд позбавлений за своїм розсудом визначати інший спосіб захисту права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду якщо законом чи договором передбачено інший спосіб захисту ніж той який особа обрала при зверненні до суду.

Невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Зокрема ч.2 ст.16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже звертаючись до суду позивачем на свій розсуд було обрано спосіб захисту свого права за ст. 936-937,977 ЦК України, який полягає у передбаченому п.3 ч.2 ст.16 ЦК України способу захисту, як припинення дії, яка порушує право.

З вище досліджених доказів судом встановлено, що між сторонами Договір зберігання спірного автомобіля відповідно до вимог 936,937,977 ЦК України не укладався, автомобіль було евакуйовано з місця ДТП та поміщено на майданчик відповідача слідчим, факт знаходження вказаного автомобіля з 25.07.2017 р. і дотепер саме на майданчику тимчасового тримання аварійних транспортних засобів ТОВ «ЕК «Укравтоекспертиза» підтверджується матеріалами справи і сторонами не оспорюється.

Таким чином за відсутності між сторонами правовідносин за договором зберігання, у разі виникнення спору між сторонами щодо зберіганням автомобіля без достатньої правої підстави, можливо припинення дії, яка порушує право лише при застосуванні ст. ст. 387, 1212 ЦК України, проте позовна заява не містить таких підстав.

Тільки у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 однозначно мотивував свої позовні вимоги статями 936,937,977 ЦК України, які виключають можливість застосування статей 387, 1212 ЦК України.

З урахуванням наведеного та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні вимог оскільки застосування вищенаведених положень закону не підлягає застосуванню з підстав неможливості судового захисту прав позивача у обраний ним спосіб.

Суд не застосовує положення ч.2 ст.5 ЦПК України за вищенаведених обставин, оскільки ст. 16 ЦК України передбачений інший спосіб захисту який регулює відносини які склалися між сторонами.

Оскільки згідно п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору то у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст. 386, 387 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» про витребування майна та зобов`язання його повернути, третя особа ОСОБА_4 , - відмовити.

Судові витрати у розмірі 840,80 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо розгляду справи на офіційному веб-порталі судової влади України http://court.gov.ua/sud0541/.

Повний текст судового рішення складено 15.06.2021.

Суддя Іванець О. Д.