Справа № 357/4474/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бебешко М. М. ,

при секретарі - Ковальчук Ю. В.,

за участю сторін:

заявника ОСОБА_1

заінтересована особа не з`явилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в приміщенні суду в м. Біла Церква цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, про встановлення факту проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю.

В обґрунтування заяви зазначила, що звернулася до управління пенсійного забезпечення Головно управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії з метою отримання пенсійних виплат на підставі ч.1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, рішенням № 34 від 18 грудня 2020 року їй було відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку у зв`язку з тим, що нею не виконана умова проживання або роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 4 роки, до 01 січня 1993 року, тому право на призначення пенсії за віком, зі зниженням пенсійного віку, у неї відсутнє.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 20 жовтня 2020 року, заявник зареєстрована з 16 жовтня 1990 року по теперішній час в місті Біла Церква. Довідкою Білоцерківської ремонтно-житлово-експлуатаційної дільниці № 10 при обласному житловому управлінні виконавчого комітету Білоцерківської міської ради народних депутатів Київської області, підтверджено факт її проживання в місті Біла Церква з 06 квітня 1986 року. Вказана довідка була видана для отримання подальшого отримання заявником Чорнобильського посвідчення.

Місто Біла Церква, відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106, віднесено до зони посиленого радіологічного контролю.

Підставою для отримання заявником статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи четвертої категорії був факт її постійного проживання за умови, що вона станом на 01 січня 1993 року прожила у цій зоні не менше 4 років.

Встановлення факту проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю в місті Біла Церква в період з 06 квітня 1986 року до 01 січня 1993 року включно, їй необхідно для того, щоб оформити пенсію по пільговій категорії, для чого необхідно надати документи для підтвердження свого проживання у зоні радіоактивного забруднення станом на 01 січня 1993 року не менше 4 років.

Іншої можливості, крім як у судовому порядку, встановлення факту постійного проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю за період з 06 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року, у неї немає, тому вона просить суд встановити факт постійного проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю в місті Біла Церква у період з 06 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 квітня 2021 року, вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

Ухвалою суду від 29 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд за правилами окремого провадження у відкритому судовому засиланні на 28 травня 2021 року на 10.00 год.

У зв`язку з неякою в судове засідання представника заінтересованої особи - ГУ ПФУ у Київській області, розгляд справи, призначений на 28 травня 2021 року відкладено на 02 липня 2021 року на 10.00 год.

В судове засідання, призначене на 02 липня 2021 року представник заінтересованої особи - ГУ ПФУ у Київській області повторно не з`явився, про день , час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином та своєчасно. Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи чи про її розгляд без участі свого представника суду не подав, правом на подання заперечення на заяву про встановлення факту не скористався. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати вказану справу без участі представника заінтересованої особи.

Заявник в судовому засіданні свою заяву підтримала в повному обсязі, просила її задоволити та пояснила, що з 1982 року до 1992 року, за виключенням часу перебування в декретній відпустці, вона навчалася та працювала на Білоцерківській взуттєвій фабриці, що знаходилася в місті Біла Церква Київської області, з цього ж часу вона постійно проживала в місті Біла Церква Київської області. У 1986 році у неї народилася донька ОСОБА_1 , яка проживала спільно з нею та її чоловіком ОСОБА_2 , з яким заявниця до 1990 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Весь час з моменту народження доньки в 1986 році вона проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Її чоловік прописав в будинку по АДРЕСА_1 лише в 1990 році так як вказаний будинок ними тривалий час будувався і до того часу не був введений в експлуатацію.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 показала, що у 1983 році вона познайомилася із ОСОБА_1 , дівоче прізвище якої ОСОБА_1 . З 1983 року ОСОБА_1 проживає по сусідству з нею, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 проживає із чоловіком ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_1 , якій 35 років. За весь час, що вона знає ОСОБА_1 , остання постійно проживає в місті Біла Церква Київської області.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 показав, що знає ОСОБА_1 з 1981 року, так як вони одногодки. ОСОБА_1 вчилася у вечірній школі міста Біла Церква та працювала на Білоцерківській взуттєвій фабриці. ОСОБА_1 проживає з чоловіком та донькою по АДРЕСА_1 . За весь час, що він знає ОСОБА_1 , остання з міста Біла Церква Київської області не виїжджала.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі.

Відповідно до паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , остання з 16.10.1990 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з копією посвідчення громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серія НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи для осіб, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони на 01 січня 1993 року, прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років.

Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області, 20 жовтня 2020 року вислано довідку про реєстрацію місця проживання особи, відповідно до змісту якої, ОСОБА_1 , за реєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 16.10.1990 р. по теперішній час.

Згідно з копією довідок, виданих 03 вересня 2004 року обласним житловим управлінням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради народних депутатів Київської області, ОСОБА_1 , 1986 року народження, дійсно проживає в АДРЕСА_1 з 06.04.1986 року і по теперішній час. Склад сім`ї ОСОБА_1 складає: батько ОСОБА_2 , 1958 року народження та мати - ОСОБА_1 , 1966 року народження.

ОСОБА_1 , є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 . Згідно даного посвідчення, свідоцтво про народження дитини видане відділом ЗАГС Білоцерківського міськвиконкому 22 травня 1986 року.

Трудовим архівом Білоцерківської міської ради Київської області 02.10.2020 видано архівну довідку, відповідно до якої встановлено наступне: Згідно особової картки працівника АТЗТ «Взуттєва виробничо-торгівельна фірма «БІВЗУТ» за 1982 рік, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01 вересня 1980 року до 15 липня 1982 року була учнем профучилища при Білоцерківському виробничому взуттєвому об`єднанні. З 16 липня 1982 року по 01 вересня 1982 року працювала заготівельником верху взуття 3-го розряду цеху № 5 Білоцерківського виробничого взуттєвого об`єднання. Згідно особової картки працівника АТЗТ «Взуттєва виробничо-торгівельна фірма «БІВЗУТ» за 1987 рік, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 02 лютого 1983 року по 13 листопада 1987 року працювала комплектувальником 2-го розряду цеху № 1, підсобним працівником дитячого комбінату Білоцерківського виробничого взуттєвого об`єднання. Згідно особової картки працівника АТЗТ «Взуттєва виробничо-торгівельна фірма «БІВЗУТ» за 1992 рік, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 02 березня 1992 року по 24 березня 1992 року працювала складальником верху взуття цеху № 7 Білоцерківського виробничого взуттєвого об`єднання. Довідка написана на основі оригіналів документів з кадрових питань (особового складу) працівників АТЗТ Взуттєва виробничо-торгівельна фірма «БІВЗУТ» за 1982-1992 роки, що знаходиться на зберіганні в Трудовому архіві Білоцерківської міської ради з 11.01.2007 року.

ОСОБА_1 , 02 жовтня 1990 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 і після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_2 ». Шлюб було зареєстрована відділом ЗАГС Білоцерківського міськвиконкому, актовий запис № 1594.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в у Київській області 18 грудня 2020 року прийнято рішення № 34, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Вказане рішення обґрунтовано тим, що відповідно до трудової книжки та даних паспорту ОСОБА_1 підтверджено проживання у зоні посиленого радіологічного контролю - 3 роки 9 місяців 3 дні, а не 4 роки, тому право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відсутнє.

Відповідно до частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України - місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно з вимогами статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами, першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

2. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:

по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

3. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

4. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:

Згідно з абзацом п`ятим частини другої вказаної статті - потерпілими від Чорнобильської катастрофи визнаються особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року проживали або відпрацювали у цій зоні не менше 4 роки.

Відповідно до статті 315 Цивільного процесуального кодексу України - суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

3. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

4. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами частини першої статті 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1982 року по 1992 рік навчалася та працювала в АТЗТ «Взуттєва виробничо-торгівельна фірма «БІВЗУТ», що знаходилася в місті Біла Церква Київської області. У 1986 року у заявниці народилася донька, з якою вона постійно проживала з 06.04.1986 до 03.09.2004 за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно показів свідків ОСОБА_1 з 1982 року постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 та нікуди з міста не виїжджала. Відповідно до посвідчення (категорія 4) серія НОМЕР_3 , виданого 09 жовтня 2000 року ОСОБА_1 має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи для осіб, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони на 01 січня 1993 року, прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю, що має юридичне значення, у зв`язку з підтвердженням в судовому засіданні обставин, викладених у заяві ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258-259, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю, що має юридичне значення, - задоволити повністю.

Встановити факт постійного проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю ОСОБА_1 , серія та номер паспорта: НОМЕР_4 в місті Біла Церква Київської області у період з 06.04.1986 року по 01.01.1993 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Заявник: ОСОБА_1 . Місце проживання: АДРЕСА_3 . РНОКПП: НОМЕР_5 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області. Місце знаходження: 04071, місто Київ, вулиця Ярославська, будинок 40. РНОКПП: 22933548.

СуддяМ. М. Бебешко