ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року

м. Харків

справа № 621/463/20

провадження № 22-ц/818/947/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Пилипчук Н.П., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Супрун Я.С.,

сторони справи:

позивач та відповідач за зустрічним позовом - Приватне акціонерне товариство «Племінний завод «Червоний Велетень»,

відповідач та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач та третя особа за зустрічним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю «Слобожанський Альянс»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Оріщенко Наталії Сергіївни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський Альянс» на рішення Зміївського районного суду Харківської області, ухвалене 28 вересня 2020 року у складі судді Шахової В.В., -

УСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року Приватне акціонерне товариство «Племінний завод «Червоний велетень» звернулося до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0695; визнання припиненим право оренди ТОВ «Слобожанський Альянс»; визнання за ПАТ право оренди на земельну ділянку, площею 0,1045 га, що виникло на підставі Договору оренди земельної ділянки від 06.08.2012.

Позов обґрунтовано тим, що 6 серпня 2012 року ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» (перейменовано в Приватне акціонерне товариство «Племінний завод «Червоний Велетень») уклало з ОСОБА_2 договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0695, площею 0,1045 га, що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, строком на 10 років, зареєстрований 15.10.2012 в Управлінні Держкомзему у Зміївському районі Харківської області № 01452 ( надалі Договір). Після смерті ОСОБА_2 земельну ділянку у спадщину прийняв ОСОБА_1 .. При цьому, відповідно до п. 8.2 Договору оренди ОСОБА_1 став стороною договору оренди земельної ділянки та був обізнаний про наявність права оренди у ПрАТ «Племінний Завод «Червоний Велетень», однак протиправно уклав Договір оренди з ТОВ «Слобожанський Альянс». Обізнаність ОСОБА_1 про наявність укладеного Договору підтверджується також його заявою від 03.08.2015 і виплатою на його користь орендної плати. Укладений між позивачем та відповідачем Договір є чинним та діє до 2022 року. В той же час, при перевірці інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ПАТ дізналося, про реєстрацію права оренди Земельною ділянкою за ТОВ «Слобожанський Альянс» на підставі договору оренди землі від 26.07.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «Слобожанський Альянс». Укладення зазначеного Договору призвело до порушення ПрАТ «Племінний Завод «Червоний Велетень» як правомірного орендаря вказаної земельної ділянки, чим здійснено втручання в право позивача на мирне користування даною земельною ділянкою, що є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним та припиненим.

23.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся з зустрічним позовом до ПрАТ «Племінний завод «Червоний велетень», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Слобожанський Альянс», у якому просить: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0695, площею 0,1045 га від 06.08.2012 року, що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області; визнати припиненим право оренди за ПрАТ "Племінний Завод "Червоний Велетень" на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0695, площею 0,1045 га, що виникло на підставі договору оренди земельної ділянки від 06.08.2012; стягнути судові витрати з відповідача (а.с. 48-51).

В обґрунтування позову зазначив, що 24 вересня 2013 він у порядку спадкування від матері - ОСОБА_2 , набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0695, площею 0,1045 га, що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( надалі Земельна ділянка). 26 липня 2018 року він підписав договір оренди Земельної ділянки з ТОВ «Слобожанський Альянс», на підставі якого за ТОВ «Слобожанський Альянс» було зареєстроване право оренди на земельну ділянку. У квітні 2019 року йому стало відомо про існування договору оренди земельної ділянки від 06.08.2012 року, що нібито був укладений його матір`ю із ПрАТ "Племінний Завод "Червоний Велетень". В той же час, на момент отримання свідоцтва про право на спадщину, реєстрації права власності на земельну ділянку, підписання договорів оренди земельної ділянки з ТОВ «Слобожанський Альянс» та реєстрації права оренди за такими договорами, йому не було відомо та не могло бути відомо про те, що між попереднім власником, ОСОБА_2 та ПрАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» було укладено договір оренди земельної ділянки. Позивач вказує на те, що йому відомо, про те, що ОСОБА_2 не бажала, не мала наміру та не підписувала договір оренди земельної ділянки та додатки до нього із ПрАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», тому підпис на такому договорі та додатках виконаний іншою особою, а отже договір підлягає визнанню недійсним на підставі того, що на момент його укладення було порушено ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 28 вересня 2020 року позов ПрАТ «Племінний завод «Червоний велетень» задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0695, площею 0,1045 га, що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області , який укладений 26 липня 2018 року між ТОВ «Слобожанський Альянс» та ОСОБА_1 Визнано припиненим право оренди ТОВ «Слобожанський Альянс» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0695, площею 0,1045 га.(номер запису 27297246). Визнано за ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0695, площею 0,1045 га, що виникло на підставі Договору оренди земельної ділянки від 06.08.2012, що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області (номер запису 01452). У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Слобожанський Альянс» витрати зі сплати судового збору на користь ПрАТ «Племінний завод «Червоний велетень» у розмірі 3153 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору на користь ПрАТ «Племінний завод «Червоний велетень» у розмірі 3153 грн.

Рішення мотивовано тим, що Земельна ділянка була передана позивачу в користування на 10 років. Відповідно до п. 43 Договору від 06.08.2012 року, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Отже, при укладенні цього Договору сторони досягли згоди щодо початку дії його строку з моменту державної реєстрації, тому строк його дії починається саме з цієї дати. Таким чином, договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Слобожанський Альянс» 26.07.2018 під час дії договору оренди від 06.08.2012 укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень»», який не припинив свою дію та без врахування пріоритетного права позивача на його продовження чи укладання, не відповідає вимогам чинного законодавства. Державна реєстрація припинення іншого речового права позивача на земельну ділянку на підставі договору оренди землі від 06.08.2012 не здійснювалась, укладений ОСОБА_2 договір оренди земельної ділянки від 06.08.2012 не визнаний недійсним, а здійснена 15.10.2012 його державна реєстрація не скасована та є чинною. Отже, одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам чинного законодавства, спрямованого на забезпечення, визнання та захист державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації та призводить до порушення права позивача, як орендаря. Враховуючи, що докази припинення договору оренди землі від 06.08.2012 відповідно до вимог ст. 654 ЦК України (договору), чи рішення суду, як передбачено ст. 32 ЗУ "Про оренду землі" суду не надано, суд дійшов висновку, що договір оренди земельної ділянки укладений 26.07.2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Слобожанський Альянс» не відповідає вимогам ст.203 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним. Відповідно до положень ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у зв`язку задоволенням вимог про визнання недійсним договору оренди землі від 26.07.2018, суд задовольнив як похідні вимоги позивача про визнання припиненим права оренди ТОВ «Слобожанський Альянс» щодо спірної земельної ділянки та визнання за ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» права оренди на спірну земельну ділянку. У задоволенні зустрічного позову, відмовлено у зв`язку із обранням ОСОБА_1 неефективного способу захисту.

В апеляційній скарзі ТОВ «Слобожанський Альянс», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справ, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог ПрАТ «Племінний завод «червоний велетень», зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Оскільки ОСОБА_1 вказував на те, що договір оренди земельної ділянки від 06.08.2012 року ОСОБА_2 не підписувався, отже існувала необхідність у з`ясуванні обставин підписання договору оренди особисто ОСОБА_2 чи іншою особою. Верховний Суд неодноразово викладав правову позицію, що якщо оспорюваний договір оренди земельної ділянки, укладений від імені орендодавця, ним не підписувався, та вказаний факт підтверджений висновком експертизи, отже існують правові підстави для визнання його недійсним. Проте суд першої інстанції не взяв це до уваги. Також скаржник зазначає, що звертав увагу суду на тому, що позивачем за основним позовом не надано належних та допустимих доказів обізнаності власника земельної ділянки про існування договору оренди від 06.08.2012 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «Племінний завод «Червоний велетень». Суд не взяв до уваги, що інших доказів обізнаності ОСОБА_1 про існування договору від 06.08.2012 року, окрім заяви ОСОБА_1 від 05.08.2015 року до голови правління ПрАТ про видачу йому орендної плати за 2015 рік згідно договору оренди , позивачем надано не було. Так, позивачем не було надано документів, що підтверджують отримання орендної плати ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 . Також зазначає, що ТОВ «Слобожанський Альянс» добросовісно уклало договір оренди 26.07.2018 із власником земельної ділянки та зареєструвало договір оренди.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Племінний завод «Червоний велетень» просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що правомірне користування земельною ділянкою підтверджується Договором оренди, укладеним між ОСОБА_2 та ПрАТ, який діє і на даний час. Про договір оренди від 06.08.2012 року ОСОБА_1 було відомо ще з 2015 року, що підтверджується його заявою від 03.08.2015 року про видачу орендної плати. Посилання ТОВ «Слобожанський Альянс» на те, що ПрАТ не було надано документів, що підтверджують отримання орендної плати за договором від 06.08.2012 року не спростовує дійсності договору оренди від 06.08.2012. Крім того, зазначені документи не впливають на визнання недійсним договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПрАТ « Червоний Велетень», дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується статтею 367 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Дія такого договору припиняється, у тому числі, у разі закінчення строку, на який його було укладено (частина перша статті 31 Закону України «Про оренду землі»).

Так, 06.08.2012 року Публічним акціонерним товариством «Племенний завод «Червоний Велетень» з ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки, що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, з кадастровим номером :02:000:0695, площею 0,1045 га (Номер запису у Державному реєстрі земель 01452, дата державної реєстрації 15.10.2012), строком на 10 років. ( а.с. 8 - 9 ( надалі Договір оренди).

20.10.2012 ОСОБА_2 передала ПАТ « Племенний завод «Червоний велетень» земельну ділянку за договором оренди земельної ділянки від 06.08. 2012, згідно з актом прийому-передачі земельної ділянки (а.с. 9 зворот ).

Згідно даних свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.09.2013, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 спадкоємцем є її син ОСОБА_1 . Спадщина складається з земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий №:02:000:0695, площею 0,1045 га, що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ХР № 016784 від 01.11.2004 ( а.с. 16).

03.08.2015 ОСОБА_1 звернувся з заявою до голови правління ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» про видачу йому орендної плати за 2015 рік згідно договору оренди ( а.с. 18).

26.07.2018 ТОВ «Слобожанський Альянс» уклало з ОСОБА_1 договір оренди землі № 22 на земельну ділянку з кадастровим :02:000:0695, площею 0,1045 га, що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області ( а.с. 58 - 62).

Частиною 5 статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частиною 1 статті 210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Так, на останній сторінці Договору оренди земельної ділянки від 06.08.2012 міститься відомості про державну реєстрацію, а саме договір зареєстрований в управлінні Держкомзему у Зміївському районі про що у Державному реєстрі вчинено запис від 15.10.2012 за № 01452 ( а.с. 9).

Припинення договору оренди відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» може бути тільки шляхом його розірвання за погодженням сторін.

Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється у такій самій формі, що і договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах визначених договором.

Як вбачається з пункту 8 договору оренди, укладеного між ОСОБА_2 таПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» передбачено, що строк дії договору становить 10 років. Після закінчення строку договору, орендар має переважне право на поновлення його на новий строк.

Таким чином земельна ділянка була передана позивачу в користування на 10 років за актом приймання-передання.

Згідно п. 43 договору від 06.08.2012 року, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17 (провадження №61-30435сво18) зроблено висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України, зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підставі наданих позивачем доказів судом було встановлено, що Договір оренди був укладений відповідно до діючого законодавства. При його укладенні сторони досягли згоди щодо початку дії його строку з моменту державної реєстрації, тому строк його дії починається з 15 жовтня 2012 року та строк дії договору складає 10 років.

07.02.2013, під час дії договору оренди земельної ділянки, померла ОСОБА_2 .. Ії спадкоємцем є ОСОБА_1 , що підтверджується даними свідоцтва про право на спадщину за закон від 24.09.2013 ( а.с. 16).

Відповідно до пункту 40 Договору оренди перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, не є підставою для зміни умов або розірвання договіру оренди ( а.с.9).

Пунктом 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», встановлюється, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

З огляду на вищевикладене, якщо під час дії договору оренди помер власник ділянки та право власності перейшло його спадкоємцю, це не впливає договір оренди та він залишається в силі до закінчення його дії.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного суду від 20 серпня 2020 року по справі № 325/1951/19.

Відповідачем не надано доказів, щодо припинення або внесення змін до Договору оренди.

Суд дав належну оцінку даним заяви ОСОБА_1 до голови правління ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» про видачу йому орендної плати за 2015 рік згідно договору оренди та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність обізнаності позивача про факт укладення між ОСОБА_2 та ПАТ « Племінний завод «Червоний Велетень» Договору оренди.

Доводи апеляційної скарги, про те, що позивачем не надано документів на підтвердження факту отримання орендної плати відповідачем ОСОБА_1 або ОСОБА_2 зазначеного висновку суду не спростовують.

На підставі наданих позивачем доказів судом обґрунтовано встановлено, що договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та ТОВ «Слобожанський Альянс» укладений 26.07.2018 під час дії договору оренди від 06.08.2012 укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень»», коли останній не припинив свою дію, без врахування пріоритетного права позивача на його продовження чи укладання, не відповідає вимогам чинного законодавства ( а.с. 58-62 ).

Згідно частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є змагальність сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1-3 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апелянтом не надано суду належних доказів на підтвердження своїх заперечень про необізнаність ОСОБА_1 в укладенні вищезазначеного договору від 06.08.2012 або припинення Договору оренди, не доведено обставини на які він посилається в апеляційній скарзі.

Відповідач ОСОБА_1 до звернення ПрАТ « Племінний завод « Червоний Велетень» до суду з дійсним позовом факт укладення між його матір`ю та ПрАТ договору оренди не заперечував, з заявами до правоохоронних органів з питань підробки підпису ОСОБА_2 у Договорі оренди не завертався. Навпаки у межах дії Договору оренди звернувся до позивача з питань виплати йому орендної плати в 2015 році, тобто не оспорював недійсність вищезазначеного договору оренди.

Доводи апеляційної скарги стосовно безпідставного не проведення судом почеркознавчої експертизи не є обґрунтованими.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Статтею 204 ЦК України, зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим, у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору у мотивувальній частині судового рішення.

У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої ділянки. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97).

У зустрічному позові ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою про визнання недійсним Договору оренди, з підстав відсутності у ОСОБА_2 волевиявлення на його укладення та просив визнати припиненим право оренди ПрАТ на земельну ділянку, проте вимог про повернення Земельної ділянки не заявив.

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про обрання позивачем неефективного способу захисту при заявлені зустрічного позову.

При цьому ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до суду з позовом до ПрАТ про повернення Земельної ділянки з незаконного користування та у межах зазначеної справи довести підстави такого повернення - не укладення Договору оренди між ОСОБА_2 та ПрАТ.

З огляду на вищевикладене, судова колегія уважає, що суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та застосував до них норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Тому апеляційну скаргу представника відповідача належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390, 391 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Оріщенко Наталії Сергіївни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський Альянс» - залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 28 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24 травня 2021 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук