ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/3135/21
Провадження № 22-ц/4820/918/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 686/3135/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2021 року (суддя Бондарчук В.В., повне судове рішення складено 13 квітня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 зазначала, що від шлюбу із відповідачем, який був розірваний у 2008 році, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , яка з 2020 року навчається в Хмельницькому базовому медичному коледжі на денній формі; навчання є платним, самостійного доходу дитина не має та перебуває на утриманні позивачки. ОСОБА_2 вказує, що всі питання щодо виховання доньки вирішуються нею самостійно без участі та підтримки відповідача. Для ефективного навчання дитині потрібні додаткові кошти для придбання необхідної додаткової літератури, відвідування лекцій та семінарів, крім того, проживання в гуртожитку та проїзд до навчання також обумовлює додаткові витрати. Позивачка посилається на те, що ОСОБА_1 має постійну роботу та постійний заробіток, а тому ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача грошові кошти (аліменти) на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј від щомісячного заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня пред`явлення цього позову на період навчання.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2021 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) на період навчання у Хмельницькому базовому коледжі, починаючи з 22 березня 2021 року і до закінчення навчання 25 січня 2021 року, але не більше як до досягнення ОСОБА_3 23 річного віку. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не встановив, яка грошова сума в місяць потрібна повнолітній ОСОБА_3 на навчання при отриманні стипендії, не врахував, що дитина забезпечена власним житлом у м. Хмельницькому та має нерухомість у виді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . На думку апелянта, суд також не врахував розмір грошових витрат, які він несе на утримання двох своїх неповнолітніх доньок: на лікування доньки ОСОБА_1 , 2011 року народження відповідачем у 2020 році витрачено 42000 грн, а за перший квартал 2021 року - 21750 грн, також ОСОБА_1 навчається у 4 класі, відвідує гуртки та додатково займається вивченням англійської мови. Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги надані ним докази щодо витрат, понесених ним на утримання непрацездатної матері. Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить суд оскаржуване рішення змінити, визначивши розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 50 відсотків прожиткового мінімуму на працездатну особу на період її навчання у Хмельницькому базовому коледжі, починаючи з 22.03.2021 і до закінчення навчання 25.03.2023, але не більше як до досягнення нею 23 річного віку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Так, позивачка зазначає, що спільна донька сторін дійсно навчається на державній формі та з січня 2021 року отримує стипендію у розмірі 980 грн. Крім того, ОСОБА_2 вказує, що документи та ключі від квартири, співвласниками якої є вона та донька знаходяться у відповідача, проте останній не хоче її ані продавати, ані викупляти частки інших співвласників. Позивачка також посилається на те, що відповідач останні 14 років не брав участі у вихованні доньки і не цікавиться успіхами у навчанні, а матір відповідача є пенсіонеркою за віком, обробляє земельні ділянки, а тому її можна вважати досить здоровою та працездатною особою.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу вимог ст.ст. 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17 квітня 2003 року (а.с.7).

Згідно довідки №5253 від 27 січня 2021 року Хмельницького базового медичного коледжу ОСОБА_3 є студенткою 1А курсу, відділення сестринсько-акушерська справа, термін закінчення коледжу - 25 січня 2023 року (а.с.4).

Відповідно до довідки №Б-03-2239 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 (а.с.6).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що донька сторін ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги на період навчання, а також врахувавши сімейний та майновий стан сторін, суд вважав за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) на період навчання у Хмельницькому базовому коледжі, починаючи з 22 березня 2021 року і до закінчення навчання 25 січня 2021 року, але не більше як до досягнення ОСОБА_3 23 річного віку.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Положеннями ч.1 ст.199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Положеннями ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права, судова колегія вважає їх голослівними, адже судом при постановленні оскаржуваного судового рішення вірно застосовано норми ст.ст. 199, 200 СК України, що регулюють спірні правовідносини.

Аргументи апеляційної скарги щодо не встановлення судом першої інстанції розміру коштів, що потрібні повнолітній доньці на період навчання з врахуванням отримання нею стипендії, наявності у її власності житла в м. Хмельницькому та в м. Арциз Одеської області та отримання позивачкою доходу є такими, що не заслуговують на увагу.

Так, судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_3 є повнолітня; має у власності 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 ; продовжує навчання у Хмельницькому базовому медичному коледжі та на період навчання до 25.01.2023 потребує матеріальної допомоги. Також встановлено, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_4 та працює бухгалтером в ТОВ «Холод Поділля» і розмір її доходу в період з 01.01.2020 по 31.12.2020 склав 34800 грн.

І при визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції також врахував розмір щомісячного грошового забезпечення відповідача (27441,50 грн.); перебування у нього на утриманні двох малолітніх дітей; наявність у його власності нерухомого майна та грошових заощаджень і відсутність невиконаних грошових зобов`язань.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд при визначенні розміру аліментів не врахував матеріальне становище відповідача у зв`язку перебуванням на його утриманні ще двох неповнолітніх дітей є безпідставними, оскільки ці обставини враховані судом і з рахуванням утримання відповідачем ще двох малолітніх дітей суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 на період навчання саме в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу).

Відповідач же в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав доказів, які б підтверджували відсутність у нього матеріальної можливості надавати матеріальну допомогу доньці ОСОБА_3 у визначеному судом розмірі.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції протиправно не взяв до уваги надані ним докази щодо витрат, які понесені ним на утримання працездатної матері є такими, що не заслуговують на увагу, адже суд у відповідності із вимогами ст. 89 ЦПК України оцінив надані учасниками справи докази і ці доводи зводяться до незгоди апелянта із оцінкою судом доказів по справі та висновків суду по їх оцінці.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що долучені до апеляційної скарги копії довідки Центру лікування хребта та суглобів «Кінезис» від 29.04.2021, довідки ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 Дунаєвецької міської ради від 10.05.2021, довідки про те, що ОСОБА_1 отримує послуги з вивчення англійської мови від 11.05.2021, проїзних квитків на автобус та квитанції про оплату житлово-комунальних послуг у відповідності із ч. 3 ст. 367 ЦПК України не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки ці докази не були предметом дослідження суду першої інстанції та причин неможливості подання цих доказів до суду першої інстанції у визначений цивільним процесуальним законодавством строк апелянтом не зазначено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що встановлений розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання відповідає вимогам ст. ст. 182, 200 СК України, врахувавши при цьому позовні вимоги, матеріальний стан позивачки, дитини сторін та можливість відповідача надавати таку допомогу.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 10 червня 2021 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай