Житомирський апеляційний суд
Справа №289/2037/20 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О.
Категорія 39 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Лісової Т.М.

без участі сторін

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м.Житомирі апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Кириленко О.О.

у цивільній справі №289/2037/20 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі-Банк) звернувся до суду з позовом. Банк просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 26.09.2011 року в сумі 15772,34 грн. та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що всупереч умовам Договору про надання банківських послуг № б/н від 26.09.2011 року, укладеного між ним та відповідачем, останній своїх договірних зобов`язань належним чином не виконував, у зв`язку з чим перед позивачем станом на 28.10.2020 року виникла заборгованість у розмірі 15772,34 грн., з яких: - 11691,90 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4080,44 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит.

Заочним рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 березня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ) заборгованість за кредитним договором в сумі 11691,90 грн. та судовий збір в сумі 1558,19 грн. В решті позову відмовлено.

Уподаній апеляційній скарзі акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати зазначене рішення суду в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині, в іншій частині рішення залишити без змін та вирішити питання судових витрат. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого і незаконного рішення. Зазначає, що не погоджується з висновками суду, оскільки вони зроблені без врахування вимог ч.1 ст.1054 ЦК України, ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відповідно до яких сплата відсотків за користування кредитними коштами є обов`язковою умовою використання кредитних коштів. Окрім того, при укладенні договору банк надав кредит у вигляді ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування, зокрема, відсоткова ставка -2,5%, розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості. Відповідач активно користувався кредитним лімітом, що підтверджується випискою про рух коштів, а главою 71 ЦК України не передбачено надання безоплатного кредиту фінансовою установою Банком. Однак, суд в порушення вимог ст.1046, 1048 ЦК України взагалі відмовив у стягненні процентів за користування кредитними коштами. Таким чином, відповідач користувався кредитними коштами, а тому зобов`язаний повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити відсотки за користування кредитом.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.14).

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», що підтверджується витягом із статуту Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.47-48).

26.09.2011 р. ОСОБА_1 підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору №SAMDN9379, в якій визначено базову процентну ставку в місяць 2,5%, розмір щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості (але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості), термін внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. Також, цією довідкою визначено розмір неустойки (штрафу та пені) за порушення виконання зобов`язання. Зокрема, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка за договором) / 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але неменше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше. Штраф при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 55 днів визначено у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с.15).

Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача розмір кредитного ліміту Банком змінювався 26.09.2011 року кредитний ліміт встановлено 2000,00 грн., 26.09.2011 року кредитний ліміт було зменшено до 300,00 грн., 27.02.2012 року кредитний ліміт збільшено до 4000,00 грн., 17.04.2012 року кредитний ліміт було збільшено до 5800,00 грн., 08.09.2016 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн., 31.01.2017 року збільшено кредитний ліміт до 7300,00 грн., 24.03.2020 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. (а.с.12).

Згідно наданого Банком розрахунку, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 28.10.2020 року становить 15772,34 грн., з яких: 11691,90 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4080,44 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит (а.с.11).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1,2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 26.09.2011 р. кредитний ліміт та процентна ставка не зазначені (а.с.14).

Разом з тим, розмір відсотків за користування кредитом передбачений у довідці про умови кредитування, підписаній позичальником.

Матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо погоджених сторонами умов кредитування.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом.

У зв`язку з цим та відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом збільшення стягнутої з відповідача заборгованості до 15772,34 грн.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК відшкодуванню також підлягають понесені Банком судові витрати в розмірі 3153 грн. по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволити.

Заочне рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 березня 2021 року змінити.

Збільшити розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором з 11691,90 грн. до 15772,34 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 3153 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: