КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8181/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Кушнір С.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», Комунального підприємства «Батиївське» Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року,

встановив:

у липні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 34 471 грн., що становить вартість відновлювального ремонту належної йому квартири АДРЕСА_1 , відшкодувати моральну шкоду в розмірі 42 000 грн., витрати на складання Технічного звіту про технічне обстеження горища, стану покрівлі та жилого приміщення - 3 000 грн. та розподілити судові витрати, посилаючись на те, що шкоди було завдано в результаті залиття належної йому квартири.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року за клопотання позивача було залучено в якості співвідповідача Комунальне підприємство «Батиївське» Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації. 26.06.2019 позивач подав уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів завдану йому матеріальну та моральну шкоду та розподілити судові витрати.

Рішенням Солом`янського районного м. Києва від 28 січня 2021 року позов було задоволено частково - стягнуто з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 34 471 грн., моральну шкоду в розмірі 3 000 грн., витрати на виготовлення Технічного звіту про технічне обстеження горища, стану покрівлі та житлового приміщення - 3 000 грн., а також судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт зазначає, що він тільки з 01.05.2015 є виконавцем послуг з утримання жилого будинку АДРЕСА_1 , з цього часу підприємство належним чином утримувало будинок, вівся контроль за станом покрівлі цього будинку та проводились профілактичні заходи, в квартирі позивача проводились обстеження та були виявлені сліди залиття старого походження та покрівля будинку на момент обстеження знаходилась в задовільному технічному стані.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що йому, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках належить кв. АДРЕСА_1 . 04.04.2013, 28.11.2016, 19.01.2017, 14.03.2017, 27.12.2017, 24.03.2018 він звертався до відповідача з приводу того, що в квартирі сталось залиття через пошкодження покрівлі будинку, в результаті якого було ушкоджено оздоблення в квартирі. Оскільки через залиття він зазнав душевних страждань, був змушений витрачати свій час для захисту порушених прав та ліквідації наслідків залиття, позивач просив стягнути моральну шкоду в розмірі 42 000 грн.

Рішенням Солом`янського районного м. Києва від 28 січня 2021 року позов було задоволено частково - стягнуто з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 34 471 грн., моральну шкоду в розмірі 3 000 грн., витрати на виготовлення Технічного звіту про технічне обстеження горища, стану покрівлі та житлового приміщення - 3 000 грн., а також судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що з вини відповідача, на балансі якого знаходиться жилий будинок АДРЕСА_1 , та який здійснює надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, надання послуг з аварійного обслуговування внутрішньо будинкових та зовнішніх інженерних мереж, позивачу було завдано матеріальну та моральну шкоду внаслідок залиття належної йому та третім особам квартири через неналежний стан покрівлі будинку.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», стст. 22, 23, 319, 386, 1166, 1167, 1192 ЦК України.

Всі доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, є аналогічним тим запереченням, які надав в суд першої інстанції відповідач, та які отримали належну правову оцінку судом першої інстанції.

Зокрема, в запереченнях на позов відповідач вказував, що позивачем не надані докази того, що саме з вини відповідача сталось залиття в квартирі позивача, до 01.05.2015 підприємство не здійснювало обслуговування вказаного будинку, а наданий позивачем Технічний звіт про технічне обстеження горища, стану покрівлі та жилого приміщення, не є висновком експерта, відповідач не був запрошений взяти участь в огляді горища, не можливо встановити, що додані світлини мають відношення до вказаного будинку та кв. АДРЕСА_1 .

Однак, як видно з матеріалів справи, позивач після 01.05.2015 неодноразово звертався до відповідача із заявами про затікання дощових та талих вод до квартири з горища.

В Акті від 24.03.2017, складеному працівниками ЖЕД-903, вказувалось, що працівниками ЖЕД проведено поточний ремонт покрівлі, ліквідовані наявні щілини між азбестноцементними листами покрівлі та законопачено отвори, через які потрапляв сніг на горище.

Вже після звернення до суду, позивач 01.08.2018 в черговий раз звертався до відповідача з приводу залиття квартири внаслідок інтенсивних дощів, від чого було ушкоджено стіни, стелю на балконі, міжкімнатні перегородки, внутрішні двері (а/с 144 т. 1). У відповідь на вказану заяву відповідач повідомив 16.08.2018, що поточний ремонт покрівлі буде здійснено до кінця Ш кварталу 2018 року. 26.09.2018 в додаток до вказаного листа позивача було повідомлено, що в зв`язку із значним обсягом робіт виконати поточний ремонт покрівлі в межах квартири АДРЕСА_1 не видалось можливим, вказані роботи буде виконано протягом жовтня-листопада поточного року при сприятливих погодних умовах (а/с 16 т. 1).

Зазначене свідчить про те, що стан покрівлі в будинку АДРЕСА_1 був неналежним, внаслідок чого мали місце пошкодження оздоблення в кв. АДРЕСА_1 .

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд першої інстанції поклав в основу рішення Технічний звіт про технічне обстеження горища, стану покрівлі та жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 про розмір матеріального збитку, завданого кв. АДРЕСА_1 , який був виготовлений ТОВ «УкрНДІагропроект», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту у вказаній квартирі становить суму 34 471 грн. станом на 13.06.2018.

Розмір моральної шкоди було визначено судом першої інстанції з урахуванням тривалості вимушених змін в житті позивача, знаходження в стані стресу від необхідності неодноразового ліквідування наслідків затікання води в приміщення належної йому квартири, та з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення стст. 15, 16, 22, 23, 256, 257, 261, 267, 386, 1165, 1167, 1192 ЦК України, ст. 151 ЖК України.

Як видно з матеріалів справи, позивач, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками в рівних долях кв. АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане Відділом приватизації житла Солом`янського району м. Києва 07.12.2001 (а/с 102 т. 1).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо підстав покладення на відповідача відповідальності за спричинену позивачу шкоду, яка складається з вартості відновлювального ремонту та компенсації моральної шкоди.

В Технічному звіті про технічне обстеження горища, стану покрівлі та жилого приміщення на підставі візуального обстеження приміщення квартири АДРЕСА_1 та стану даху і покрівлі будинку АДРЕСА_1 зазначається, що в результаті обстеження було виявлено нещільності прилягання азбестоцементних листів один до одного, в стиках листів наявні щілини, в деяких місцях листи не закріплені до обрешітки, укладання листів виконувалось без зрізки кутів при укладанні в одному вузлі 3 листів. Всі ці дефекти сприяли підійманню листів в стиках вітром і задування на горище снігу та дощу.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода заподіяна не з її вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

Представник відповідача не висловлював своїх заперечень щодо розміру вартості відновлювального ремонту, обсягу та характеру пошкоджень і не заявляв в суді першої інстанції клопотання про призначення по справі судово-товарознавчої експертизи щодо визначення обсягу пошкоджень та вартості відновлювального ремонту.

Наявність в Технічному звіті світлин із зображенням снігу на горищі не спростовує висновку щодо причин затікання атмосферних опадів до приміщення кв. АДРЕСА_1 , оскільки були використані світлини, зроблені позивачем, які він додав до своїх неодноразових звернень до відповідача.

Згідно чч. 1 і 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, рішення було ухвалено судом першої інстанції при дотриманні норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий

Судді