ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/95/21 Справа № 203/6791/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Католікян М.О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
УХВАЛА

03 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро питання щодо самовідводу судді Свистунової О.В. у справі за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю Альянс та Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Інвестохіллс Веста на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Альянс про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Дніпровського апеляційного суду знаходиться справа за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю Альянс та Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Інвестохіллс Веста на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Альянс про стягнення заборгованості за кредитним договором.

03 червня 2021 року в судовому засіданні суддею Свистуновою О.В. заявлено самовідвід у даній справі з підстав передбачених пунктом 5 частиною першою статті 36 ЦПК України.

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Апеляційного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа № 200/21840/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Альянс до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги від 23 вересня 2014 року за кредитом та відступлення права вимоги від 23 вересня 2014 року за іпотекою та скасування реєстраційного запису про обтяження нерухомого майна.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2016 року у складі: головуючого судді Куценко Т.Р., суддів: Демченко Е.Л., Свистунової О.В., апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Альянс задоволено частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2016 року скасовано.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Альянс задоволено частково.

Визнано недійсним договір відступлення права вимоги від 23 вересня 2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством Банк Камбіо та ОСОБА_1 , Товариством з обмеженою відповідальністю Альянс, за яким ОСОБА_1 набув право вимоги заборгованості за кредитним договором № 130/10-13 від 28 жовтня 2013 року до Товариства з обмеженою відповідальністю Альянс.

Визнано недійсним договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченим 28 жовтня 2013 року за реєстровим № 1565 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М. від 23 вересня 2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством Банк Камбіо та ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено (т.1 а.с.87-92).

Так, ухвалюючи нове рішення у справі № 200/21840/15-ц апеляційним судом було встановлено, що за даним договором відступлення прав вимоги фактором виступає відповідач ОСОБА_1 як фізична особа, яка не може бути фінансовою установою і мати права на здійснення факторингових операцій.

Також було встановлено, що укладений договір про відступлення права вимоги за кредитним договором, не містить істотних умов щодо обслуговування боржником боргу перед новим кредитором, оскільки не містить інформації щодо рахунку, відкритого для здійснення погашення заборгованості за кредитним договором, а також порядку її погашення, що, на думку колегії суддів, порушує права боржника та призвело до неможливості виконання ним свого зобов`язань за кредитним договором, з підстав, що не залежали від його волі. На спростування вказаних обставин представником відповідача суду жодних доказів надано не було.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що спірний договір факторингу укладений між неналежними суб`єктами, з порушенням суб`єктного складу сторін, за відсутності необхідних дозволів (прав) на здійснення фінансових послуг, та за відсутності відповідного обсягу правосуб`єктності, а тому підлягає визнанню недійсним.

Постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2016 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Альянс до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором (т.1 а.с.148-150).

Постанова касаційного суду мотивована тим, що переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд не врахував, що сторонами оспорюваних договорів є Публічне акціонерне товариство Банк Камбіо, ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю Альянс і вирішення позову про визнання договору відступлення права вимоги стосується прав та законних інтересів Публічного акціонерного товариства Банк Камбіо, яке не було залучено до участі у справі в якості відповідача, і ухваленим рішенням вирішені питання про його права, інтереси та обов`язки.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною першою статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, в разі переконання судді в наявності обставин, які унеможливлюють винесення ним об`єктивного рішення або обґрунтовано викликають сумнів у стороннього спостерігача в його упередженості, він зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно до роз`яснень ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Оскільки суддею Свистуновою О.В. у складі колегії суддів по справі № 200/21840/15-ц вже була висловлена правова позиція щодо спірних правовідносин, зокрема було встановлено, що договір факторингу від 23 вересня 2014 року, за яким ОСОБА_1 набув права кредитора за договором від 28 жовтня 2013 року та у справі № 203/6791/15-ц останній ставить питання про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, укладений між неналежними суб`єктами, з порушенням суб`єктного складу сторін, за відсутності необхідних дозволів (прав) на здійснення фінансових послуг, та за відсутності відповідного обсягу правосуб`єктності, а тому з метою запобігання виникнення в учасників справи сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості нею було заявлено самовідвід.

Зважаючи на викладене, враховуючи необхідність виключення в учасниках справи можливих сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості судді, колегія суддів дійшла висновку, що заява судді Свистунової О.В. про самовідвід підлягає задоволенню.

Частиною другою статті 41 ЦПК України визначено, що у разі задоволення заяви про відвід одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись ст. 36, 39, 40 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Самовідвід судді Свистунової О.В. задовольнити.

Справу передати до канцелярії Дніпровського апеляційного суду для виконання вимог статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко