Справа № 761/3068/20
Провадження № 2/761/1457/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про виселення та зняття з реєстрації місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

28.01.2020 р. на адресу суду надійшла позовна заява АТ «Кредобанк» (далі - позивач) до ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 (далі - відповідачка), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про виселення та зняття з реєстрації місця проживання, згідно якого просить виселити та зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.12.2006 р. між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 204, згідно якого позичальнику надано кредит в розмірі 299 000,00 доларів США, кредит надавався на умовах сплати 13 % річних з терміном погашення до 01.12.2016 р. В забезпечення зобов`язання по даному кредитному договору сторонами був укладений іпотечний договір від 22.12.2006 р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Пашинною В.В. та зареєстрований за № 1479, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2 . Так як, позичальник порушив взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного та в повному обсязі погашення кредиту, у останнього виникла заборгованість. У зв`язку з чим 20.11.2019 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. вчинено виконавчий напис нотаріуса на предмет іпотеки, який пред`явлено до виконання приватному виконавцю виконавчого округу м.Києва Корольову М.А., який відкрив виконавче провадження № 60745312.

Разом з тим, позивачу стало відомо, що в квартирі АДРЕСА_2 , проживає та зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, позивач вважає, що у зв`язку з прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідачка підлягає зняттю з реєстрації та виселенню, а тому позивач звернувся до суду за захистом свої прав.

Ухвалою від 06.02.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 04.11.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідачки, в особі законного представника ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого 23.12.2004 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В. за реєстровим № 5808, та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна у реєстр. Книзі № 339-232 за реєстр. № 43147 від 16.03.2005 р.

22.12.2006 р. між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 204, згідно якого позичальнику надано кредит в розмірі 299 000,00 доларів США, кредит надавався на умовах сплати 13 % річних з терміном погашення до 01.12.2016 р, для поточних потреб позичальника.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором № 204, 22.12.2006 р. між банком та ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Пашинною В.В. та зареєстрований за № 1479. Предметом договору іпотеки є п`ятикімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 180,30 кв.м., житловою площею 118,30 кв.м.

Свої зобов`язання за кредитним договором АТ «Кредобанк» виконало в повному обсязі, надавши ОСОБА_3 кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Натомість, ОСОБА_3 порушила взяті на себе зобов`язання за кредитом щодо своєчасного та в повному обсязі погашення кредиту з нарахованими процентами за фактичний час його використання.

20.11.2019 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. вчинено виконавчий напис нотаріуса на предмет іпотеки, а сам: п`ятикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 180,30 кв.м., житловою площею 118,30 кв.м., для погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 297470,18 доларів США та 3 960,00 грн. на вчинення виконавчого напису.

В свою чергу, АТ «Кредобанк» 28.11.2019 р. пред`явило вказаний виконавчий напис до виконання приватному виконавцю виконавчого округу м.Києва Корольову М.А., який постановою від 28.11.2019 р. відкрив виконавче провадження № 60745312

На запит приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Корольова М.А. надано відповідь, що в квартирі АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись до суду з даним позовом представник позивача наголошує на тому, що відповідачка без законних на те підстав була зареєстрована в квартирі без згоди іпотекодержателя вказаної квартири, крім того позичальник не виконував належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, а тому банк прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому вважає, що його права порушені, оскільки банк не може скористатися своїм правом на предмет іпотеки передбаченим статтю 37 Закону України «Про іпотеку».

Згідно з ч.1 ст. 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Стаття 590 ЦК України передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.3 ст. 33 Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до статті 41Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Частиною 4 статті 109 ЖК УРСР встановлено, що виселення громадян з іпотечного майна, придбаного за рахунок кредитних коштів, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання.

Таким чином, з огляду на викладене вбачається, що для виселення з житлового приміщення, яке передано в іпотеку, особу без надання іншого постійного житлового приміщення необхідною умовою є придбання такого житлового приміщення за рахунок наданих кредитних коштів за договором, якщо така умова відсутня суд не може виселити особи з місця її проживання.

З матеріалів справи встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка передана в іпотеку, виникло у ОСОБА_3 , ще до укладення кредитного договору № 204 від 22.12.2006 р. на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого 23.12.2004 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В. за реєстровим № 5808, тобто, квартира була придбана не за рахунок кредиту наданого банком.

Верховний суд в постанові від 22.07.2020 р. у справі № 219/4394/16-ц, дійшов наступного правового висновку, а саме тлумачення частини другої статті 109 ЖК УРСР, з урахуванням змісту статті 379, глави 26 ЦК України дають підстави дійти висновку, що виселення без надання іншого житлового приміщення відбувається у тому разі якщо саме це житлове приміщення було придбане за кредитні кошти. У разі, якщо за кредитні кошти було набуто інший об`єкт цивільних прав (частку в праві спільної часткової власності), а не житлове приміщення, що передано в іпотеку, то виселення без одночасного надання іншого постійного житлового приміщення не допускається. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення при зверненні стягнення на житлове приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житлового приміщення.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто на даний час остання є малолітньою особою.

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Відповідно до положень статті. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Проте, судом не встановлено, що малолітня відповідачка має інше житло ніж спірна квартира, де також проживає її мати ОСОБА_2 , яка відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м.Києва зареєстрована в ній. При цьому, малолітню дитину не можна розглядати як самостійного суб`єкта житлових правовідносин, а право користування нею спірною квартирою за місцем реєстрації її матері є похідним від її права, хоча її реєстрації не оскаржується.

Крім того, в постанові від 12.04.2021 р., справа № 310/2950/18, Об`єднаною Палатою Верховного суду вислове правовий висновок, що при виселенні з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла судовому порядку, відсутність постійного житлового приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про вселення.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що спірна квартира не була придбана за рахунок кредитних коштів, а також той факт, що малолітня відповідачка не має іншого житла для проживання, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3-5,12-13, 76-92, 95, 141, 223, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити Акціонерному товариству «Кредобанк» в задоволенні позову до ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про виселення та зняття з реєстрації місця проживання.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: