Номер провадження: 22-ц/813/2012/21
Головуючий у першій інстанції Донцов Д.Ю.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2020 року про затвердження мирової угоди в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину квартири та виділ долі в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_2 із позовною заявою та просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ; здійснити поділ квартири в натурі між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , виділивши ОСОБА_2 Ѕ частину згідно з висновком будівельно-технічної експертизи (а.с. 3-15).

12 вересня 2019 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (головуючий - суддя Донцов Д.Ю.) прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 (а.с. 16-17).

03 лютого 2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (головуючий - суддя Донцов Д.Ю.) прийнято спільну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди від 30 січня 2020 року. Визнано та затверджено мирову угоду, укладену 30 січня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відповідно до умов вказаної мирової угоди, керуючись положеннями ст. 207 ЦПК України, сторони вказали наступне: «Ми, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що є сторонами у справі №522/15542/19, яка знаходиться у провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси Донцова Д.Ю., за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину квартири та виділ її долі в натурі, у зв`язку із значними складнощами виконання рішення суду та неможливістю подальшого проживання сімей на суміжній території домовились про укладення мирової угоди на таких умовах: 1. Відповідач пропонує матеріальну компенсацію в сумі, еквівалентній 10 000 (десять тисяч) доларів США. 2. Позивач погоджується на отримання суми компенсації в розмірі, еквівалентному 10 000 (десять тисяч) доларів США. 3. Відповідач гарантує, що суму компенсації в розмірі, еквівалентному 10 000 (десять тисяч) доларів США, він передає позивачу у строк не пізніше 3-х місяців з дати затвердження судом даної мирової угоди. Про передачу суми компенсації сторони обов`язково складають письмовий документ. 4. Позивач заявляє, що з моменту підписання цієї мирової угоди та у випадку належного її виконання у майбутньому не матиме жодних майнових претензій до відповідача. 5. За невиконання угоди позивач і відповідач несуть відповідальність згідно чинного законодавства України. Позивач і відповідач заявляли, що під час підписання даної мирової угоди ніхто із сторін не діяв під тиском з боку будь-кого та усвідомлював значення своїх дій. Ні в процесі укладання цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб». Закрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частину квартири та виділ долі в натурі. Зобов`язано Управління Державної казначейської служби України м. Одеси в Одеській області (м. Одеса, вул. Черняховського 6, ) повернути позивачу - ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 401 (чотириста одна) гривня 40 копійок, який було сплачено на номер рахунку: №5008, отримувач УК у м. Одесі/Приморський район/22030101, код 38016923, згідно квитанції №0.0..1 від 10.09.2019 року. Стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 200 (двісті) гривень 70 копійок (а.с. 40-41).

30 квітня 2020 року ОСОБА_1 , засобами нової пошти, до Приморського районного суду м. Одеси було направлено апеляційну скаргу на ухвалу від 03 лютого 2020 року про затвердження мирової угоди. Апелянт вважає, що предметом спору є розподіл спільної сумісної власності подружжя, тоді як грошові кошти на придбання і ремонт спільної квартири у розмірі 72000 доларів США були запозичені відповідачем у апелянта 20.09.2006 року у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується власноруч написаною розпискою ОСОБА_3 , однак до теперішнього часу запозичені кошти не були повернуті. Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала, про затвердження мирової угоди є передчасною, оскільки наявні фактичні обставини, що свідчать про порушення процесуальних прав апелянта при її затвердженні. Також апелянт звертає увагу на те, що не будучи залученою до участі у справі в суді першої інстанції, про оскаржувану ухвалу дізналася від відповідача лише 20.04.2020 року, оскільки той намагався ще запозичити кошти на виконання затвердженої судом мирової угоди. Апелянтка просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2020 року про затвердження мирової угоди і передати справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

12.06.2020 року від представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник підтримав позицію апелянта та просив задовольнити апеляційну скаргу.

04.11.2020 року від представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони.

05.11.2020 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності.

23.02.2021 року від відповідача ОСОБА_3 та апелянта ОСОБА_1 на електронну пошту апеляційного суду надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача та апелянта відповідно.

13.05.2021 року від ОСОБА_2 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначила, що під час сумісно проживання з відповідачем ОСОБА_3 ними було придбано нерухоме майно: 2-кімнатна квартира м. Одесі, в якій вони проживали вдвох. Позивач пояснила, що оскільки грошових кошті на придбання спірної квартири не вистачало, вона змушена була продати свою кімнату в комунальній квартирі. Позивач зазначила, що про факт укладення договору позики між відповідачем та апелянтом їй не було відомо, а також зазначила, що апелянту було відомо про укладення мирової угоди, оскільки вони спілкувалися щодо цього в телефонному режимі. Тому позивач просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

В судовому засіданні 13.05.2021 року ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. 12.05.2021 року від представника апелянта - ОСОБА_6 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з її хворобою. Враховуючи те, що сторона апелянта двічі подавала клопотання про розгляд справи за її відсутності за наявними матеріалами справи, зважаючи на те, що представником апелянта не було наведено обґрунтованих причин проведення судового засідання за участю апелянта або його представника, пояснень чи клопотань по справі сторона апелянта не подавала, оскільки явка до апеляційного суду не є обов`язковою та перешкоди для розгляду справи відсутні (ст. 8, ч. 2 ст. 372 ЦПК України), апеляційним судом було відхилено клопотання представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, які з`явились, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що провадження за апеляційною скаргою підлягає закриттю виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що укладена сторонами мирова угода від 30.01.2020 року не суперечить закону, виконання мирової угоди не порушує інтересів інших осіб, тому суд у відповідності до змісту ст. ст. 207, 208 ЦПК України постановив ухвалу про затвердження мирової угоди та закриття провадження по вказаній цивільній справі. Мирова угода сторін долучена до матеріалів справи, сторонам відомі наслідки такого рішення та закриття провадження в справі, що передбачені ст. ст. 207, 256 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2020 року про затвердження мирової угоди в справі ОСОБА_1 посилалась на те, що грошові кошти на придбання і ремонт спільної квартири у розмірі 72000 доларів США були запозичені відповідачем у апелянта 20.09.2006 року у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується власноруч написаною розпискою ОСОБА_3 , однак до теперішнього часу запозичені кошти не були повернуті.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

В контексті зазначеного, за приписами процесуального законодавства судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Разом із тим, пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що при розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважає, що місцевим судом вирішено питання про її права та обов`язки, суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали апеляційної скарги на предмет їх відповідності статті 354, 356 ЦПК України, та за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи для відмови у відкритті апеляційного провадження з інших підстав, відкриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою такої особи та має належним чином дослідити і встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги.

Якщо ж під час розгляду справи судом апеляційної інстанції буде встановлено, що права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права, інтереси та (або) обов`язки у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний суд не позбавлений права закрити апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 17 лютого 2020 року Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у справі № 61-41547сво18.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За обставинами даної справи предметом позовних вимог була лише квартира АДРЕСА_1 .

За результатами розгляду даної справи Приморським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про затвердження мирової угоди між сторонами. В процесі розгляду справи інші вимоги не заявлялись сторонами, а обставини придбання спірної квартири за грошові кошти, отримані в борг, сторонами не зазначались.

Тобто, виходячи з предмету позову, в даній справі вирішувались вимоги, які стосуються абсолютних прав осіб відносно майна, в той час як апелянт звернулась до суду з вимогами, які стосуються зобов`язальних правовідносин, які повинні вирішуватись в рамках іншого провадження, оскільки вирішення спору між сторонами щодо поділу майна подружжя не призведе до звуження (обмеження) належних апелянту прав на стягнення заборгованості, а невиконання обов`язку повернути грошові кошти не обумовлює у кредитора-апелянта виникнення права на спірне майно. В контексті наведеного, особа, яка була стороною договору позики має право звернутися до суду в рамках іншого провадження з вимогою щодо виконання порушеного зобов`язання за наявності відповідних підстав та доказів.

Таким чином, оскільки ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2020 року не вирішувалося питання про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , а апеляційний суд не може розглядати доводи апеляційної скарги, оскільки вони стосуються справи по суті, тому суд закриває апеляційне провадження в справі

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 362, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - закрити.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст цієї постанови складено 24 травня 2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

13.05.2021 року м. Одеса