Провадження № 22-ц/802/669/21 Категорія: 84 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Киці С. І., Осіпука В. В.,

з участю:

секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

представника ДВС - Левчук І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) Арсенюк Оксани Валеріївни за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із даною скаргою, яку мотивує тим, що 09.11.2020 державним виконавцем Другого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮУ (м.Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 63533253 на підставі виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/17727/16-ц, виданого 05.11.2020.

Вказує, що дана постанова є нічим не мотивованою, оскільки ОСОБА_3 (стягувач) має реальну можливість отримати кошти, визначені в судовому рішенні, шляхом звернення до ТУ ДСА України у Волинській області, на депозитному рахунку якого вони наявні.

Зазначає, що квитанція, яка це підтверджує, а саме № 15 від 07.06.2017 містить невірне зазначення ініціалу прізвища скаржника, а саме ОСОБА_4 , однак факт внесення саме нею коштів на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Волинській області для ОСОБА_3 в сумі 233432,39 грн встановлено рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.06.2017. Вважає, що дане рішення суду не передбачає застосування заходів його примусового виконання з урахуванням п.7 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а оскаржувана постанова порушує права скаржника, оскільки сума, яка підлягає стягненню за рішенням суду, нею вже внесена на депозитний рахунок суду.

На підставі наведеного просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 63533253 від 09.11.2020, винесену головним державним виконавцем Другого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮУ (м.Львів) Арсенюк О.В.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2021 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження діяла відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а тому її дії є правомірними.

На думку колегії суддів, такі висновки суду є правильними.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.06.2017 припинено право власності ОСОБА_3 на його частку у квартирі АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за його частку в квартирі АДРЕСА_1 в сумі 233432,39 грн., які знаходяться на депозитному рахунку № НОМЕР_1 Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області. Рішення набрало законної сили 07.11.2017.

Дане рішення суду станом на сьогодні є невиконаним.

09.11.2020 головним державним виконавцем Другого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮУ (м.Львів) Арсенюк О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63533253 з примусового виконання виконавчого листа № 161/17727/16-ц від 05.11.2020.

Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічне положення міститься й у статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються (частина перша статті 450 ЦПК України).

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Згідно із частиною першою статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 даного Закону виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Зі змісту вищезазначених норм Закону слідує, що державний виконавець зобов`язаний у строки, визначені Законом, відкрити виконавче провадження за поданою заявою стягувача. Разом з відкриттям виконавчого провадження він також зобов`язаний вказати про виконавчий збір.

З метою здійснення перевірки виконання рішення боржником державний виконавець наділений широким спектром повноважень.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно відхилив доводи скарги, оскільки державний виконавець Другого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮУ (м.Львів) Арсенюк О.В. діяла відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, винесення виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження № 63533253 від 09.11.2020 є законним.

Також суд першої інстанції вірно не вбачав порушень прав боржника при винесенні державним виконавцем оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця була прийнята відповідно до закону, в межах її повноважень, прав скаржника нею порушено не було, що, відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, є підставою для відмови в задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довела обставини, на які посилалася як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді