Справа № 206/5615/17
Провадження № 6/206/113/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2021 м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Маштака К.С. розглянувши заяву директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» - Клевець С.В. про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу та видачу дублікату виконавчого документа по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернувся директор ТОВ «ФК«ПАРІС» з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу та видачу дублікату виконавчого документа. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що 08.12.2017 Самарським районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі № 206/5615/17 ухвалено рішення, яким задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 66030,10 грн. 03.07.2020 Самарський районний суд м. Дніпропетровська постановив ухвалу по справі № 206/5615/17, якою замінено первісного позивача (стягувача) ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК«ПАРІС». 17.06.2021 ТОВ «ФК «ПАРІС» на ім`я АТ «ДЕЛЬТА БАНК» направлений лист з проханням передати оригінали виконавчих листів, в тому числі і виконавчий лист про стягнення з відповідача, або повідомити причину з якої АТ «ДЕЛЬТА БАНК» не може його передати новому кредитору. 25.06.2021 лист було отримано АТ «ДЕЛЬТА БАНК», однак станом на дату звернення до суду з цією заявою, ТОВ «ФК «ПАРІС» так і не було отримано відповіді від АТ «ДЕЛЬТА БАНК». Таким чином, дії вчинені новим стягувачем з пошуку оригіналу виконавчого листа, не дали результату, що й зумовило останнього звернутися до суду з заявою, зокрема про видачу дублікату виконавчого документа. Оскільки рішення суду до теперішнього часу не виконане, виконавчий документ не було пред`явлено до виконання в строк, визначений у виконавчому листі, а тому новий стягувач вимушений звернутися до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, представник заявника просив розгляд заяви здійснювати без участі представника заявника.

Відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України, заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Суд, розглянувши заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу та видачу дублікату виконавчого документа, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити з огляду на таке.

08.12.2017 Самарським районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі № 206/5615/17 ухвалено заочне рішення, яким задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору № 001-03008-190213 від 19.02.2013 в сумі 64430,10 грн., що складається із простроченого тіла кредиту 36000,00 грн. та заборгованість за відсотками 28430,10 грн. та судовий збір у розмірі 1600 грн. (а.с. 27).

07.02.2018 представник АТ «ДЕЛЬТА БАНК» отримав копію рішення суду від 08.12.2017 та виконавчий лист (а.с. 36).

29.04.2020 від представника ТОВ «ФК«ПАРІС» до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження (а.с. 38-72).

03.07.2020 Самарський районний суд м. Дніпропетровська постановив ухвалу по справі № 206/5615/17, якою замінено вибулого стягувача ПАТ «Дельта Банк» його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» (а.с. 78).

13.07.2021 директор ТОВ «ФК «ПАРІС» звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа (а.с. 83-85).

15.07.2021 листом голови Самарського районного суду м. Дніпропетровська повідомлено директора ТОВ «ФК «ПАРІС» про те,що суд не може надати виконавчий лист, який вже був отриманий представником АТ «ДЕЛЬТА БАНК» (а.с. 86).

Ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 15.12.2017, яка діяла на момент даних правовідносин передбачала, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Суд при вирішенні, відповідно до ст. 433 ЦПК України, питання про поновлення строку повинен з`ясувати причини пропуску строку звернення виконавчого документа до виконання, та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Як на поважність причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання представник ТОВ «ФК«ПАРІС» посилався на те, що введення тимчасової адміністрації та ліквідації ПАТ «Дельта Банк», яка почалась 02 жовтня 2015 року та триває до цього часу, ліквідація відділень та скорочення працівників банку зумовили не звернення попереднього стягувача до суду за отриманням виконавчого листа та пред`явлення його у встановлений законом строк.

Однак, суд обґрунтовано визнає вказані заявником обставини для поновлення строку неповажними, оскільки вони не пов`язані з об`єктивними, незалежними від стягувача обставинами, які б перешкоджали реалізувати своє право на пред`явлення виконавчого документа у визначений законом строк, оскільки рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість набрало законної сили 30.01.2018 та відповідно в цей час діяв Закон України «Про виконавче провадження» в редакції 2017 року, згідно якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років, якщо інше не передбачено законом, а тому строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 30.01.2021.

ТОВ «ФК «ПАРІС» під час придбання у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги мав перевірити наявність виконавчого листа, строк пред`явлення його до виконання.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Та підтверджені належними доказами.

Суд враховує, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В даному випадку, ані первісним кредитором ПАТ «Дельта Банк» не було вжито всіх заходів для вчасного пред`явлення виконавчого листа до виконання, ані новим кредитором ТОВ «ФК «ПАРІС», внаслідок чого допущено значний пропуск строку пред`явлення його до виконання.

У постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 2-12537/10 містяться наступні правові висновки:

«Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у її задоволенні, оскільки заявником не наведено обґрунтованих аргументів на підтвердження поважності причин для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Суд не має права поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання за відсутності відповідних поважних причин пропуску цього строку».

Згідно з висновками Верховного Суду у постанові від 31 січня 2019 року у справі №490/9519/15-ц суд апеляційної інстанції врахував положення наведених норм законів, перевірив доводи заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, надав оцінку обставинам, на які посилалося ПАТ «Укрсоцбанк» як на причину пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, та встановивши, що такі причини є неповажними, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Відповідно до висновку викладеного у постанові Верховного Суду у справі № 166/1472/18 від 23.10.2019, питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Крім того, відповідно до висновку Верховного Суду зробленого у постанові по справі № 2-461/09 від 02.06.2020, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Разом з тим, заявником не надано жодних належних та допустимих доказів, які могли б встановити поважність причини пропущення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та не наведено обґрунтованих аргументів тих обставин, що унеможливлюють вчинення процесуальних дій у визначений законом строк.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Так, рішенням від 27.11.2008 у справі «Крутько проти України» (№2), Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями одного провадження (див. «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy) (no.1) (GC), no. 36813/97, п.197 ЄСПЛ 2006). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. «ДжоржЕстіма проти Португалії» (EstimaJorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, ReportsofJudgmentsandDecisions 1998*II, п. 35, та «Сіка проти Словакії» (Sica v. Slovakia), №2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року).

В той же час, практика Європейського Суду з прав людини та Верховного Суду спирається на такі загально-правові категорії як «непорушність прав», «якість та точність закону», «стабільність та остаточність судових рішень», «законні очікування» тощо. Названі поняття можна узагальнити принципом правової (юридичної) визначеності, який відіграє надважливе значення у формуванні та функціонуванні системи права демократичної держави. Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.).

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Європейський суд неодноразово зазначав в свої рішеннях, що якщо звичайний строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Також, директор ТОВ «ФК «ПАРІС» у своїй заяві просив видати дублікат виконавчого документу.

Оскільки строк звернення до суду із вимогою про видачу дубліката виконавчого документа законом не визначено, доцільність такого звернення зберігається лише в межах строків, встановлених для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки після їх спливу виконавче провадження не може бути відкрите.

Отже, вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого документа суду необхідно встановити чи звернувся заявник про видачу дублікату виконавчого документа в межах строку пред`явлення останнього до виконання.

Таким чином, підставами для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання є поважність причин пропуску строку та наявність необхідних доказів щодо підтвердження факту втрати виконавчих документів.

Разом з тим, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що причини пропущення строку для пред`явлення виконавчого документу не є поважними. Заявник звернувся з заявою про видачу дублікату виконавчого документу після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, враховуючи, що заявник порушив перед судом питання видачі дубліката виконавчого листа з порушенням строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, у суду відсутні підстави для видачі дубліката виконавчого листа.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Розглянувши матеріали справи, даючи оцінку поважності причин пропуску пред`явлення виконавчого листа до виконання, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів, враховуючи той факт, що представник ТОВ «ФК«ПАРІС» укладаючи договір № 2230/К про відступлення прав вимоги з ПАТ «Надра Банк» мав можливість переконатися у своєчасному звернені первісного стягувача до суду за отриманням виконавчого листа та його подальшим пред`явленням у встановлені законом строки до виконання, відсутністю будь-яких доказів на підтвердження поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та доказів втрати виконавчого листа, суд приходить до обґрунтованого висновку, що з метою недопущення свавільного дублювання виконавчих документів, які мають в обов`язковому порядку виконуватись та безпідставного повторного стягнення коштів з боржника, суд не вбачає підстав для задоволення заяви директора ТОВ «ФК «ПАРІС» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу та видачу дублікату виконавчого документа.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідних редакціях, ст.ст. 183, 260-261, 263, 433 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ

В задоволенні заяви директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» - Клевець С.В. про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу та видачу дублікату виконавчого документа по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (ухвали) або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення у формі ухвали складено 06.09.2021.

Суддя К.С. Маштак