Провадження № 22-ц/801/539/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 рокуСправа № 127/33778/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М..,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», державного реєстратора Кудлаївської сільської ради Немирівського району Вінницької області Козловського М. С., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та скасування державної реєстрації за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Вохмінової О. С. від 30 листопада 2020 року (дата складення повного тексту рішення 10 грудня 2020 року),

встановив:

17 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася з цим позовом, за яким просила:

- скасувати рішення державного реєстратора Кудлаївської сільради Немирівського району Вінницької області Козловського М. С. від 02 грудня 2019 року, індексний номер 49959500, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі ТОВ «Кей-Колект») (номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 34406036);

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності 34406036 від 28 листопада 2019 року щодо державної реєстрації права власності на цю квартиру за ТОВ «Кей-Колект».

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 29 вересня 2011 року між нею та ОСОБА_2 поділено квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , та визнано за нею право власності на 2/3 частини квартири, а за ОСОБА_2 на 1/3 частку. 27 грудня 2011 року її право власності на цю частину квартири зареєстроване Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» (далі КП «ВООБТІ»), а 07 жовтня 2013 року за ОСОБА_2 зареєстрована 1/3 частка зазначеної квартири. Шлюб між нею та ОСОБА_2 розірваний 08 лютого 2000 року.

07 серпня 2014 року вона уклала шлюб із ОСОБА_3 та, відповідно, змінила прізвище. 09 грудня 2019 року ОСОБА_1 довідалась про те, що на підставі рішення державного реєстратора Кудлаївської сільради Немирівського району Вінницької області Козловського М. С. право власності в цілому на цю квартиру. Підставою виникнення права власності є договір іпотеки № 7766, посвідчений 28 листопада 2007 року приватним нотаріусом Терещенко В. В., який був укладений 27 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( далі АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 для забезпечення виконання зобов`язань по договору про надання споживчого кредиту № 0 від 23 листопада 2007 року. Про те, що ОСОБА_2 отримував кошти від банку, їй відомо не було. Вказувала, що внаслідок застосування позасудового способу звернення стягнення на майно та порушення вимог частин першої, другої, четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку», пунктів 5.2, 5.2.1 договору іпотеки, пункту 1 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ТОВ «Кей-Колект» порушило її права, як власниці 2/3 частини квартири.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2020 року позов задоволено. Скасовано рішення державного реєстратора Кудлаївської сільради Немирівського району Вінницької області Козловського М. С. від 02 грудня 2019 року, індексний номер 49959500, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект» (номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 34406036).

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності 34406036 від 28 листопада 2019 року щодо державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект».

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що державним реєстратором Кудлаївської сільської ради Немирівського району Вінницької області Козловським М. С. при прийнятті рішення від 02 грудня 2019 року про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кей-Колект» було порушено зазначені вимоги Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, а також Закону України «Про іпотеку».

В апеляційній скарзі ТОВ «Кей-Колект», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалося на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що ОСОБА_1 надавши нотаріально засвідчену письмову згоду на укладення її колишнім чоловіком ОСОБА_4 договору іпотеки, взяла на себе обов`язки щодо виконання умов договору та засвідчила, що вона надає іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за його рішенням, а тому дії державного реєстратора Кудлаївської сільради Немирівського району Вінницької області Козловського М. С. є такими, що відповідають вимогам Закону України «Про іпотеку», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім того, ОСОБА_1 не надала доказів про внесення до Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень змін щодо визначення часток у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, за яким просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до встановлених обставин справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 подав письмові пояснення щодо апеляційної скарги, які за своїм змістом є аналогічними відзиву ОСОБА_1 .

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частинами першою третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 28 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В., відповідно до якого іпотекодавець ОСОБА_2 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В. В. 23 листопада 2007 року, рєстр. № 12313. Іпотекою забезпечено кредитний договір № від 23 листопада 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» та зобов`язання по поверненню кредиту в сумі 297700 грн 00 к. в термін до 23 жовтня 2028 року (Т. 1, а. с. 71).

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці 29 вересня 2011 року квартиру АДРЕСА_1 поділено між ОСОБА_5 , якій виділено та визнано за нею право власності на 2/3 частки зазначеної квартири, та ОСОБА_2 , якому виділено та визнано за ним право власності на 1/3 частку цієї квартири. Рішення набуло законної сили 14 березня 2012 року на підставі ухвали Апеляційного суду Вінницької області (Т. 1, а. с. 6).

Право власності за ОСОБА_5 на 2/3 частки квартири зареєстроване 27 грудня 2011 року КП «ВООБТІ» (книга № 405, № 820/36389 (Т. 1, а. с. 7).

Згідно з довідкою, виданою КП «ВООБТІ» від 07 жовтня 2013 року, станом на 29 грудня 2012 року за ОСОБА_2 зареєстровано 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 (Т. 1, а. с. 8).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2016 року задоволено позов ТОВ «Кей-Колект» до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» (далі ПАТ «ПриватБанк»), Акціонерного товариства «Ощадбанк» (далі АТ «Ощадбанк»), ОСОБА_6 , відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , та звільнено цю квартиру з-під арештів (Т. 1, а. с. 202 203). Рішенням встановлено, що відповідно до договору факторингу № 1 від 12 грудня 2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») та ТОВ «Кей-Колект», останнє набуло права вимоги по кредитному договору між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 № 0 від 23 листопада 2007 року.

Станом на 16 грудня 2019 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , 1969 року народження власник, ОСОБА_1 , 1970 року народження, колишня дружина, ОСОБА_7 , 1998 року народження син (Т. 1, а. с. 18).

Державний реєстратор Кудлаївської сільради Немирівського району Вінницької області Козловський М. С. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень інд. № 49959500 від 02 грудня 2019 року здійснив державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за новим власником ТОВ «Кей-Колект» () в цілому. Підставою виникнення права власності вказано договір іпотеки № 7766 від 28 листопада 2007 року (інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 192026775 від 09 грудня 2019 року в Т. 1, а. с. 10 11).

Згідно з частиною 4 статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частинами першою, другою, четвертою статті 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, вказана норма вказує на необхідність укладення окремого договору про задоволення вимоги іпотекодержателя у позасудовому порядку у разі відсутності іпотечного застереження у договорі іпотеки.

При цьому законодавець фактично визначає іпотечне застереження окремим правочином, за яким у сторін виникають певні права та обов`язки та який є підставою для вчинення дій щодо реєстрації права власності на заставне майно.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

У договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі зазначаються:

- умови, у разі настання яких іпотекодержатель може використати своє право на позасудове стягнення;

- порядок визначення вартості, за якою іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки;

- прийнятні та належні способи обміну повідомленнями між сторонами договору.

Розділом 4 договору іпотеки від 28 листопада 2007 року визначені положення стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки.

Так, сторони домовились, що іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки (пункт 4.1):

4.1.1. У разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором;

4.1.2 У разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмета іпотеки;

4.1.3. В інших випадках відповідно до діючого законодавства.

Звернення стягнення здійснюється на підставі (4.2):

4.2.1. Рішення суду;

4.2.2. Виконавчого напису нотаріуса;

4.2.3. Позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку»;

4.2.4. З інших, передбачених законодавством України, підстав.

Відповідно до вимог пункту 4.3 право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю.

Згідно з пунктом 4.5 звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору та відповідно до Закону України «Про іпотеку».

Так, позасудове врегулювання здійснюється одним із наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки (пункт 5.2):

5.2.1. Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»;

5.2.2. Отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до вимог пункту 5.3 позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами в будь-який момент звернення стягнення на предмет іпотеки, але в будь-якому разі лише до моменту набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, згідно з договором іпотеки сторони погодили можливість виникнення у іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки на підставі виклюсно окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя та у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (підпункти 5.2.1, 5.2.2 пункту 5.2 договору).

Всупереч цим вимогам закону та умовам договору іпотеки право власності на предмет іпотеки було зареєстроване за іпотекодержателем без укладення окремого договору про задоволення його вимог.

Крім того, відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Вимога ТОВ «Кей-Колект» від 09 липня 2018 року про усунення порушень основного зобов`язання на загальну суму 364708 грн 12 к. була направлена ОСОБА_2 за місцем проживання в село Дранка Тульчинського району Вінницької області та за місцем реєстрації: АДРЕСА_3 , а. с. 239, 242). До реєстраційної справи надано копії розписок про отримання ОСОБА_2 рекомендованих поштових повідомлень від 23 липня 2018 року та 24 липня 2018 року (Т. 1, а. с. 237, 240).

Відповідно до повідомлення філії Вінницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» від 13 липня 2020 року (Т. 2, а. с. 31) відтиск календарного поштового штемпеля на копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 893 від 09 липня 2018 року (Т. 1, а. с. 240) не відповідає наявним відтискам календарного поштового штемпеля відділення поштового зв`язку Вінниця-18.

Із копії паспорта ОСОБА_2 для виїзду за кордон № НОМЕР_1 . 2, а. с. 29, 30) видно, що він 04 травня 2018 року виїхав за межі України, а повернувся 23 листопада 2018 року, тобто, не міг отримати вимоги ТОВ «Кей-Колект» від 09 липня 2018 року про усунення порушень основного зобов`язання ні в м. Вінниці, ні в с. Дранка Тульчинського району Вінницької області (Т. 1, а. с. 239, 242).

Також, згідно з частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Як установлено судом першої інстанції оцінка предмета іпотеки проведена не була, в іпотечному договорі не визначена вартість майна, за якою здійснюється звернення стягнення.

Пунктом 1 частини 3 статі 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор:

встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

- відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

- відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Отже, встановивши, що всупереч зазначеним приписам закону та умовам договору іпотеки між сторонами не було укладено окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, письмова вимога іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов`язання з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки зі встановленням строку на усунення порушень іпотекодавцю не надсилалась, оцінка предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності не здійснювалась, що залишилось поза увагою державного ресторатора під час прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кей-Колект» на квартиру АДРЕСА_1 , суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про скасування такого рішення та запису про державну реєстрацію права власності на цю квартиру за ТОВ «Кей-Колект» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до того, що позивачка була обізнана з умовами договору іпотеки та посилання на наявність застереження в іпотечному договорі про можливість позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для зміни чи скасування рішення не дають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 384, 389 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

(Повний текст судового рішення виготовлено 30 квітня 2021 року)

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

Т. М. Шемета