Справа № 355/725/20
Провадження № 2/355/97/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Коваленка К.В.

з участю секретаря Ющенко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Баришівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Баришівська районна філія Київського обласного центру зайнятості про визнання трудових відносин припиненими,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 16.06.2020 року звернулась до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що 10 вересня 2002 року вона уклала безстроковий трудовий договір з приватним підприємцем ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Із січня 2003 року фактичні трудові відносини припинилися, що підтверджується копією індивідуальної відомості про застраховану особу (форма ОК-5), у зв`язку з чим вона вимушена була працевлаштуватися до іншого підприємства.

В судове засідання позивач не з`явився , до суду надійшла заява позивача про розгляд справи у її відсутність, заявлений позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. Поштові повідомлення направлені на адресу підприємства повертаються з відміткою по закінченню терміну зберігання, тому відповідач повідомлений про день, час та місце судового розгляду відповідно до вимог ст.128 ЦПК України.

Представник третьої особи Баришівської районної філії Київського обласного центру зайнятості в судове засідання не з`явився про день час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Враховуючи, що від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, а відповідач уникає суду, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в ній даних та доказів, та винести заочне рішення по справі.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що 10 вересня 2002 року позивач уклала безстроковий трудовий договір з приватним підприємцем ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Із січня 2003 року трудові відносини між позивачем та відповідачем припинилися, що підтверджується копією індивідуальної відомості про застраховану особу (форма ОК-5), у зв`язку з чим вона вимушена була працевлаштуватися до іншого підприємства 18 травня 2020 року позивач звернулась до Баришівської районної філії Київського обласного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю.

Однак, в Баришівській районній філії Київського обласного центру зайнятості, їй повідомили, що згідно даних державного реєстру існує не закритий договір про працевлаштування між нею та приватним підприємцем ОСОБА_2 з 10.09.2002 по даний час.

Згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16 березня 2017 року ОСОБА_2 припинив підприємницьку діяльність, проте формально, до теперішнього часу позивач залишається працівником у ФОП ОСОБА_2 , чим грубо порушуються її права, оскільки вона не може отримати статус безробітного та відповідно отримати допомогу по безробіттю.

Згідно із ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Використання примусової праці забороняється.

Згідно з ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, нікого не можна тримати в рабстві або в підневільному стані. Ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Пунктом 4 частини 1 статті 36 КЗпП України передбачені підстави припинення трудового договору шляхом розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36,38 КЗпП України, ст. ст. ст. . 3, 12, 81, 141,229, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Баришівська районна філія Київського обласного центру зайнятості про визнання трудових відносин припиненими задовольнити в повному обсязі.

Визнати трудові відносини між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) припиненими на підставі п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України внаслідок розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.38 КЗпП України) з моменту набрання даним рішенням законної сили.

Апеляційна скарга позивачем на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 20 днів з дня отримання його копії.

Суддя Баришівського

районного суду К. В. Коваленко