ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року місто Херсон

єдиний унікальний номер справи 653/2775/20

номер провадження 22-ц/819/671/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя (суддя-доповідач) Базіль Л.В.,

суддів: Бездрабко В.О., Приходько Л.А.,

секретар Дундич А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 26 січня 2021 року, ухвалене у складі судді Берлімової Ю.Г. зі складенням повного тексту 01.02.2021 року в цивільній справі №653/2775/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Приватне сільськогосподарське підприємство «Україна» про розірвання договору найму (оренди) земельних ділянок

ВСТАНОВИВ:

07.09.2020 року ОСОБА_1 через електронний суд звернувся до районного суду з позовом до Приватного підприємства «Приватне сільськогосподарське підприємство «Україна» про розірвання договору оренди, посилаючись на те, що він успадкував після смерті матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельні ділянки: з кадастровими номерами - :04:001:0214 площею 5,505 га, :04:001:0215 площею 2,2547 га, :04:001:0216 площею 3,4012 га з категорії земель сільськогосподарського призначення. Вказані земельні ділянки ОСОБА_2 за своє життя передала в оренду Приватному підприємству «Приватне сільськогосподарське підприємство «Україна» строком до 31.12.2030 року на умовах договору оренди землі №80 від 16 жовтня 2017 року.

Відповідно до зазначеного договору оренди землі орендар (відповідач) зобов`язався сплачувати орендну плату не пізніше 30 календарних днів після закінчення року, за який сплачується орендна плата. Проте своїх зобов`язань по сплаті орендної плати відповідач не виконував з 2017 року, мотивуючи відмову тим, що позивач не зареєстрував своє право власності на земельні ділянки.

24.07.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про досудове врегулювання спору, в якій просив сплатити орендну плату та надати згоду на розірвання договору оренди землі у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати протягом 2017-2019 років. Листом від 30.07.2020 року за вих.№91 відповідач повідомив позивача про відмову у розірванні договору оренди землі та в цей же день сплатив йому 24784,82 грн. орендної плати за 2018-2019 роки.

Позивач вказував, що невиконання відповідачем обов`язку зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди землі, а тому він має право вимагати розірвання договору, незважаючи на те, що у подальшому така заборгованість сплачена.

Посилаючись на викладені обставини позивач просив розірвати договір оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :04:001:0214 площею 5,505 га, :04:001:0215 площею 2,2547 га, :04:001:0216 площею 3,4012 га з Приватним підприємством «Приватне сільськогосподарське підприємство «Україна».

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 26 січня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав на нього через електронний суд апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати судове рішення і ухвалити нове рішення, яким розірвати договір оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :04:001:0214 площею 5,505 га, :04:001:0215 площею 2,2547 га, :04:001:0216 площею 3,4012 га з Приватним підприємством «Приватне сільськогосподарське підприємство «Україна», розподілити судові витрати.

Зазначав, що позивач отримав всі права та обов`язки орендодавця з моменту відкриття спадщини, тобто з 19.12.2017 року, а тому висновки суду першої інстанції про те, що позивач, як власник землі, набув право на одержання орендної плати лише в 2020 році є хибними. Так як відповідач не виплачував оренду плату з 2018 року має місце систематичність невиплат, що є підставою для розірвання спірного договору оренди землі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги у справі є необґрунтованими, зокрема, суд вказав про відсутність систематичності несплати відповідачем орендної плати.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 жовтня 2017 року між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Приватне сільськогосподарське підприємство «Україна» укладено договір оренди землі №80, відповідно до якого ОСОБА_2 будучи власником земельних ділянок з кадастровими номерами - :04:001:0214 площею 5,505 га, :04:001:0215 площею 2,2547 га, :04:001:0216 площею 3,4012 га, які знаходяться на території Щорсівської сільської ради передала їх на умовах оренди ПП «Приватне сільськогосподарське підприємство «Україна» строком до 31.12.2030 року.

Відповідно до п.13 укладеного договору орендар зобов`язаний нараховувати орендну плату в грошовій формі до 31 грудня поточного року, за який сплачується орендна плата, а також сплатити орендну плату не пізніше 30 календарних днів після закінчення року, за який сплачується орендна плата.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Позивач ОСОБА_1 набув права власності на земельні ділянки 20 липня 2020 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Апеляційний суд враховує, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України, ЗК України та ЗУ «Про оренду землі».

Статтею 13 ЗУ «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 просив розірвати спірний договір оренди у зв`язку з невиконанням орендарем його обов`язків по сплаті орендної плати, що передбачено ст.32 ЗУ «Про оренду землі».

Встановлюючи обґрунтованість позовних вимог у справі, апеляційний суд виходить з того, що положеннями ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи №183/262/17 від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17.

Апеляційний суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Також відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Судом встановлено, що позивач набув права власності на земельну ділянку, яку передано в оренду відповідачу, 20.07.2020 року (після його державної реєстрації), а отже апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме з 20.07.2020 року у позивача виникло право вимагати у відповідача сплати орендної плати, а саме: з моменту отримання ним спадщини.

Таким чином, враховуючи момент виникнення у позивача права на одержання орендної плати порушення строків сплати орендної плати буде у разі її невнесення орендарем до 31.12.2020. При цьому, орендна плата за попередні роки також має бути сплачена у вказаний строк, адже за відсутності у орендаря даних про нового власника земельної ділянки сплатити її до кінця попередніх років на користь позивача відповідач фактичної можливості не мав.

Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком зробленим Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи №709/1089/17 09 грудня 2019 року.

Судом встановлено, що 30.07.2020 позивачу були перераховані кошти в сумі 24784 грн 82 коп., що є орендною платою за 2018-2019 рік. Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Отже орендарем не було допущено порушення його обов`язку по сплаті орендної плати стосовно її строків, а тому підстав для розірвання договору оренди у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати не має.

Апеляційний суд відхиляє апеляційні доводи, оскільки вони зводяться до неправильного тлумачення апелянтом норм матеріального права, правильність висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 26 січня 2021 року у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Повний текст постанови складений 05.05.2021 р.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 26 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом 30 днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В.Базіль

Судді: В.О.Бездрабко

Л.А.Приходько