ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2859/21 Справа № 205/3384/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2013 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 08 лютого 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 16924 доларів США із розрахунку 12,99 % річних, а ОСОБА_2 зобов`язалася кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором. 08 лютого 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 і між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договори поруки, згідно умов яких поручителі зобов`язалися перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Разом з тим, відповідачі свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконали, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 10 грудня 2012 року склав 36907,70 доларів США, що за курсом НБУ становить 295003,24 грн.

Позивач у своєму позові просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 295003,24 грн. та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2013 року позов задоволено та ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість за кредитним договором № 4279-005/08Р від 08 лютого 2008 року в сумі 295003,24 грн., яка складається з: непогашеного кредиту в розмірі 126808,30 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 36583,96 грн., процентів у розмірі 72758,52 грн. та пені за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 36583,96 грн.; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачами порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 10 грудня 2012 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 36907,70 доларів США, що за курсом НБУ становить 295003,24 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 08 лютого 2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 4279-005/08Р для оплати вартості автомобіля, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 16924 доларів США терміном з 08 лютого 2008 року по 08 лютого 2015 року зі сплатою 12,99 % річних, а ОСОБА_2 зобов`язалася кошти прийняти, належним їх чином використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а.с. 6-8, 9, 10-11).

08 лютого 2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», та ОСОБА_2 було укладено договір застави транспортного засобу № 4279-005/08Р, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала в заставу заставодержателю автомобіль SCODA, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 12-14).

08 лютого 2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 4279-005/08Р, згідно умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 18).

Крім того, 08 лютого 2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 4279-005/08Р, згідно умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 19).

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що відповідачами порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 10 грудня 2012 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 36907,70 доларів США, що за курсом НБУ становить 295003,24 грн.

Проте, колегія суддів частково не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною 2 статті 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку (постанова Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року, справа №6-57цс12).

Так, матеріалами справи встановлено, що 08 лютого 2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 4279-005/08Р для оплати вартості автомобіля, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 16924 доларів США терміном з 08 лютого 2008 року по 08 лютого 2015 року зі сплатою 12,99 % річних.

Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором Банк збільшував відсоткову ставку, а саме станом: на 08 лютого 2008 року відсоткова ставка складала 12,99 %, на 11 березня 2008 року - 13,99 %, на 11 травня 2008 року - 14,99 %, на 11 червня 2008 року - 15,99 %, на 11 липня 2008 року - 16,99 %, на 11 серпня 2008 року - 17,99 %, на 11 вересня 2008 року - 18,99 %, на 11 жовтня 2008 року - 19,99 %, на 11 листопада 2008 року - 20,99 %.

Умовами кредитного договору № 4279-005/08Р від 08 лютого 2008 року передбачено первісну ставку за користування кредитом у розмірі 12,99%. При цьому умовами договору передбачено право Банку без згоди поручителя в односторонньому порядку змінити чи доповнити умови Договору та на правити на адресу поручителя офіційний лист з викладенням змін та доповнень.

Отже, передбачення кредитним договором можливість зміни процентної ставки навіть без укладення додаткової угоди в тій же формі, що й основний договір, а шляхом направлення письмової пропозиції іншій стороні договору зі зазначенням нового збільшеного розміру процентної ставки, є в розумінні ст. 654 ЦК України зміною умов договору в частині первинно встановленої ставки 12,99% за користування кредитом.

Обізнаність поручителя про можливість вчинення кредитором збільшення процентної ставки на умовах передбачених кредитним договором, сама по собі не свідчить про безумовну згоду поручителя на збільшення обсягу відповідальності останнього без його повідомлення про це.

У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач будь-яким чином повідомляв поручителя про збільшення розміру процентів за кредитним договором та відповідно до умов договору поруки отримав на це згоду поручителя.

Відповідно до положення ч.1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується розмір його відповідальності, презюмується. У цьому разі звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом за наявності відповідного спору (Постанова Верховного Суду України від 21.05.2012 року у справах № 618цс 11 та від 18.06.2012 року у справі № 6-73цс12).

З матеріалів справи не вбачається та доказами не підтверджено, що поручитель надавав згоду на підвищення процентів у разі прострочення тіла кредиту.

Пункти договору поруки не свідчать про згоду поручителя на односторонню зміну банком умов договору щодо підвищення розміру процентів та, як слід, на збільшення обсягу відповідальності поручителя.

У Постанові Верховного Суду України від 25.09.2013 року по справі № 6-97цс13 також зазначено, що висновок судів про достатність попередньої згоди поручителя на зміну умов основного договору є безпідставним, якщо договором поруки чітко визначена необхідність узгодження з поручителем змін та доповнень до кредитного договору, унаслідок яких збільшується відповідальність останнього. Порушення цих умов відповідно до частини 1 статті 559 ЦК України тягне припинення поруки.

Проте суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув, чим порушив норми матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_1 є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим рішення районного суду в цій частині підлягає скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

В зв`язку із задоволення апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України з публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК" на користь держави судовий збір в розмірі 4425,05 грн.

В іншій частині рішення суду в апеляційному порядку не переглядається, а тому підлягає в цій частині залишенню без змін .

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2013 року - скасувати в частині стягнення солідарного стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 4279-005/08Р від 08 лютого 2008 року в сумі 295003,24 грн. та судового збору.

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК" на користь держави судовий збір в розмірі 4425,05 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко