Справа № 194/15/21
Номер провадження 2/194/99/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2021 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Солодовник І.С.,
при секретарі Клімовій Д.В.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тернівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області, який діє в інтересах держави в особі Тернівської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про стягнення доходу отриманого від безпідставно набутого майна, -
01.12.2016 р. на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1498, посвідченого 01.12.2016 р. приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Іщиком М.В., ТОВ «ГРІН-ВЕСТ» передало у власність ОСОБА_2 нерухоме майно нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , площею 336,7 кв.м..
В подальшому, 31.07.2017 р. на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 722, посвідченого 31.07.2017 р. приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Іщиком М.В., ОСОБА_2 передала у власність вказане майно - нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , площею 336,7 кв.м. відповідачеві ОСОБА_1 ..
Так, позивач зазначає, що нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 , належало та було зареєстроване на праві власності за відповідачем ОСОБА_1 з 31.07.2017 р. та на даний час продовжує належати відповідачеві. В подальшому, на підставі заяви ОСОБА_1 , за рішенням Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 29.09.2017 р. № 409-26/VII, відповідачу передано в оренду земельну ділянку, площею 0,0782 га по АДРЕСА_1 , строком на 10 років.
Водночас, право на земельну ділянку у зв`язку з переходом права на об`єкти нерухомості, розташовані на цих ділянках, відповідачем не оформлено, договір оренди земельної ділянки не укладено і не зареєстровано.
Позивач зазначає, що відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки, ОСОБА_1 не має прав ні власника, ані землекористувача вищевказаної земельної ділянки по АДРЕСА_1 , та у порушення ст. 125 ЗК України користується земельною ділянкою за цією адресою без документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою. Так, використання спірної земельної ділянки відповідачем без належного правового оформлення позбавляє міську раду, як власника землі, права отримувати від цієї ділянки дохід у розміні орендної плати.
Також, позивач вказує, що до теперішнього часу відповідачем не підписано та не зареєстровано договору оренди указаної земельної ділянки, водночас виконавчий комітет Тернівської міської ради Дніпропетровської області інформував відповідача про прийняте рішення щодо передачі в оренду земельної ділянки та направляв на адресу відповідача копію договору оренди земельної ділянки.
Крім того, позивач зазначає, що за рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28.07.2020 р. у справі № 194/246/20 за позовом керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Тернівської міської ради Дніпропетровської області з відповідача стягнуто дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за користування оспорюваною земельною ділянкою без правовстановлюючих документів за період з 2017 р. по 2019 р., наразі рішення суду набрало законної сили та виконано у повному обсязі.
Представник позивача - Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області Ніколайчук В.А., який представляє інтереси держави в особі Тернівської міської ради Дніпропетровської області, у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі та без застосування технічних засобів фіксування судового процесу, позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечує проти заочного рішення (а.с. 177).
Представник Тернівської міської ради Дніпропетровської області Фарафонова С.Л. у судове засідання не з`явилася, однак подала досуду письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та без застосування технічних засобів фіксування судового процесу, позов підтримала просила його задовольнити (а.с. 175-176).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином (а.с. 144, 154, 168-170, 174), причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов та заяви про розгляд справи за її відсутністю до суду не надала, у зв`язку з чим, зі згоди представника позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).
Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 806/1000/17.
З огляду на те, що відповідно до Закону України «Про органи місцевого самоврядування» Тернівська міська рада Дніпропетровської області уповноважена державою здійснювати відповідні функції щодо охорони та використання земельних ресурсів, які перебувають і є об`єктами права власності Українського народу, тому остання є матеріальним позивачем у справі.
При цьому, Тернівська міська рада Дніпропетровської області до цього часу не вживає заходів щодо стягнення з відповідача доходу отриманого від безпідставно набутого майна, від використання земельної ділянки без належного правового оформлення, що порушує інтереси держави та із відповідним позовом до суду не зверталась (а.с. 123-124).
Окрім цього, з матеріалів справи встановлено, що відповідно до листа виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 01.11.2018 р. № 3817/01-27 (а.с. 52), виконавчий комітет звертався до заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області з поданням щодо прийняття заходів впливу, передбачених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 земельного законодавства, а саме: використання земельної ділянки без оформлення правовстановлюючих документів. Крім того, на виконання листів заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області № 02/76-207вих-19 від 15.02.2019 р., від 27.11.2019 р. за № 02/76-1619вих19 та від 23.11.2020 р. за № 04/42/3-2193вих-20, виконавчим комітетом Тернівської міської ради Дніпропетровської області надіслано прокурору документи для вжиття заходів представницького характеру щодо порушення ОСОБА_1 земельного законодавства (а.с. 53-67).
З урахуванням наведених норм права, вищезазначене обґрунтування відповідає розумінню «інтересів держави», тому суд вважає, що позов прокурора має на меті захист суспільних інтересів, якими опікується держава.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача доходу, отриманого від безпідставно набутого майна, суд вважає, що вказані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
01.12.2016 р. на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1498, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іщик М.В., ТОВ «Грін-Вест» передало у власність ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , площею 336,7 кв.м., про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.12.2020 р. № 239391698 (а.с. 20-29).
Отже, з викладеного видно, що 31.07.2017 р. ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 нерухоме майно, нежитлову будівлю, загальною площею 336,7 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований Земельним кодексом України.
Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Згідно з п. е ч. 1 ст. 141 ЗК України, набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача.
За змістом глави 15 ЗК України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.
Частина перша ст. 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України).
Відповідно до ст. 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
За змістом вказаних приписів виникнення права власності на жилий будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника жилого будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.
До моменту оформлення власником об`єктів нерухомості права оренди земельних ділянок, на яких ці об`єкти розташовані, відносини з фактичного користування земельними ділянками без укладених договорів їх оренди та недоотримання їхнім власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.
За змістом положень глави 83 ЦК України для кондикційних зобов`язань характерним є, зокрема, приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Отже, за змістом вказаних положень право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, з огляду на приписи частини 2 статті 120 ЗК Українине вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.
Фактичний користувач земельних ділянок, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельних ділянок на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17 та від 13.02.2019 року у справі № 320/5877/17.
З матеріалів справи встановлено, що після набуття права власності відповідачем ОСОБА_1 на нерухоме майно, що розташовано на земельній ділянці комунальної власності м. Тернівка Дніпропетровської області, на адресу відповідача ОСОБА_1 виконавчим комітетом Тернівської міської ради Дніпропетровської області були направлені листи від 12.04.2018 р. № 1234/01-26, від 02.05.2018 р. № 1517/01-26, від 13.07.2018 р. № 2470/01-26, від 10.09.2018 р. № 3146/01-26, від 05.10.2018 р. № 3547/01-26, від 28.08.2019 р. № 1897/0/2-19 та від 29.10.2020 р. № 2107/0/2-20, з яких видно, що ОСОБА_1 повідомлялася щодо використання нею земельної ділянки для обслуговування торгового магазину по АДРЕСА_2 , без належного оформлення права користування та державної реєстрації прав, листи які остання отримувала особисто (а.с. 68, 95-102).
Отже, судом встановлено, що Тернівською міською радою Дніпропетровської області здійснювались заходи щодо належного оформлення відповідачем ОСОБА_1 права користування земельною ділянкою та державної реєстрації договору оренди землі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 68, 95-102), однак остання ігноруючи вимоги Тернівської міської ради Дніпропетровської області не зареєструвала договір оренди земельної ділянки у встановленому законом порядку, що також підтверджується листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 09.12.2019 р., з якого видно, що ОСОБА_1 на обліку землекористувачів в Західно-Донбаському управлінні ГУ Дніпропетровської області по м. Тернівка не обліковується (а.с. 84-85). У зв`язку з викладеним, без належного оформлення права користування та державної реєстрації права користування вказаною земельною ділянкою, Тернівська міська рада Дніпропетровської області несе збитки, які є сумою неодержаного доходу (орендної плати), як обов`язкового платежу за використання земельної ділянки комунальної власності (а.с. 68).
Водночас, за змістом ст. 125 ЗК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З матеріалів справи видно, що відповідачем речові права на земельну ділянку не зареєстровані.
Судом встановлено, що відповідач правомірно володіє лише нерухомим майном, а саме нежитловою будівлею, розташованою на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , проте, відповідне право щодо користування вказаною земельною ділянкою за відповідачем не зареєстровано.
Згідно з ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.
Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Згідно з п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Так, з матеріалів справи встановлено, що позивачем вживались заходи щодо отримання розрахунку земельного податку та орендної плати (недоодержаного доходу) від використання земельної ділянки ОСОБА_1 , а також заходи щодо отримання інформації про сплату відповідачем земельного податку та орендної плати за місцемзнаходження земельної ділянки, про що свідчить лист Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 5394/9/0436-04-14 від 21.12.2020 р., в якому зазначено про відсутність сплати земельного податку та орендної плати за місцемзнаходження земельної ділянки м. Тернівка, по ОСОБА_1 за 2018-2020 р.р. (а.с. 113-115).
З правових позицій, викладених у постанові Верховного Суду від 28.01.2019 р. у справі № 922/3782/17 видно, що нормативна грошова оцінка є основою для визначення розміру орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.
З розрахунку, проведеного Тернівською міською радою Дніпропетровської області встановлено, що сума, заявлена позивачем до стягнення, розрахована як розмір доходу, який отримано від безпідставно набутого майна (орендна плата), який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а саме: 4% від нормативної грошової оцінки та згідно з Положенням про встановлення плати за землю в межах м. Тернівка Дніпропетровської області, затвердженого рішенням Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 29.01.2016 р. № 70-5/VII «Про затвердження Положення про встановлення плати за землю в межах м. Тернівка Дніпропетровської області в новій редакції» із змінами (а.с. 90-94).
Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30.06.2006 р. визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.
Предметом позову в цій справі є стягнення грошових коштів, належних до сплати за користування земельною ділянкою за звичайних умов (в разі оформлення договірних відносин відповідачем), втім не сплачених відповідачем, що пов`язується із втратою позивачем як потерпілою особою цього ж майна (грошових коштів).
Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, а саме відсутності будь-яких активних дій з боку відповідача, направлених на оформлення орендних правовідносин з моменту набуття права власності на нерухоме майно, розташованого на спірній земельній ділянці, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під вказане вище визначення Європейського суду з прав людини «виправдане очікування» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.
З огляду на викладене, відновлення порушених прав Тернівської міської ради Дніпропетровської області за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які відповідач мав би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а також відсутність інтересу ОСОБА_1 до справи, яка належним чином повідомлена про розгляд справи, однак відзиву на позов на спростування вимог позивача не надала, суд дійшов висновку щодо задоволення заявлених вимог позивача в повному обсязі.
В порядку ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2102 грн..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 81, 141, 223, 258, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області, який діє в інтересах держави в особі Тернівської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про стягнення доходу отриманого від безпідставно набутого майна задовольнити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем в Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Тернівський міський суд Дніпропетровської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Сторони справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складений 27.04.2021 р..
Суддя: І.С. Солодовник