печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Григоренко І.В.,

при секретарі судового засідання - Ситику Р.В.,

за участю:

представника заявника: не з`явився,

представника заінтересованої особи-1: не з`явився,

заінтересованої особи-2: не з`явився,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, заінтересовані особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - заявник, ГУ ДФС у Запорізькій області), за участю заінтересованих осіб: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - заінтересована особа-1, ПАТ КБ «ПриватБанк»), фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - заінтересована особа-2, ФОП ОСОБА_1 ), звернулося до Печерського районного суд м. Києва із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, в якій просить суд зобов`язати ПАТ «КБ «ПриватБанк» надати інформацію, що містить банківську таємницю відносно ФОП ОСОБА_1 шляхом надання інформації в паперовому або електронному вигляді про обсяг та обіг коштів по рахункам № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , які належать ФОП ОСОБА_1 , рух коштів по рахункам, із зазначенням контрагентів, дати проведення операцій, сум, призначень, найменувань платежів, кодів ЄДРПОУ за період часу з 01.01.2015 року до 31.12.2017 року.

В обґрунтування заяви ГУ ДФС у Запорізькій області зазначає, що згідно плану-графіка проведення документальних перевірок суб`єктів господарювання на 2018 рік ГУ ДФС у Запорізькій області було включено ФОП ОСОБА_1 для проведення планової документальної перевірки у квітні 2018 року. Відповідно до наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 28.03.2018 року № 937 на підставі плану-графіка проведення документальних планових перевірок, вимог п. п. 20.1.4, 20.1 ст. 20, п. 77.4 ст. 77, ст. 80 Податкового кодексу України, п. 1 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», призначено проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з 10.04.2018 року тривалістю 10 робочих днів з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання вимог законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період часу з 01.01.2015 року до 31.12.2017 року. Для вручення наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 28.03.2018 року № 937 та пред`явлення направлення на перевірку від 10.04.2018 року № 137 було здійснено вихід за податковою адресою ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Під час виходу було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за податковою адресою відсутній, про що складено акт щодо неможливості пред`явлення ФОП ОСОБА_1 направлення «Про проведення планової документальної виїзної перевірки» від 10.04.2018 року № 125/08-01-13-05/ НОМЕР_6 та акт щодо неможливості розпочати перевірку від 10.04.2018 року № 126/08-01-13-05/ НОМЕР_6 . Зазначена інформація була передана до оперативного управління ГУ ДФС у Запорізькій області для встановлення місця перебування ФОП ОСОБА_1 .

З метою визначення питання щодо правомірності господарських операцій, здійснених ФОП ОСОБА_1 , для обчислення належних до сплати сум податків, ГУ ДФС у Запорізькій області просить розкрити відносно ФОП ОСОБА_1 інформацію, яка містить банківську таємницю.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.08.2018 року в порядку окремого провадження відкрито провадження у цивільній справі за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, заінтересовані особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю, та судове засідання призначено на 31.08.2018 року.

30.08.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ГУ ДФС у Запорізькій області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.08.2018 року, у зв`язку із неявкою учасників справи та відсутністю відомостей про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 22.10.2018 року.

22.10.2018 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 07.11.2018 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.11.2018 року клопотання представника ГУ ДФС у Запорізькій області про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено та на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України розгляд справи було відкладено до 27.05.2019 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2019 року, у зв`язку із неявкою учасників справи та відсутністю відомостей про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, а також виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відео конференції, на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 22.01.2020 року та постановлено здійснювати розгляд справи в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.01.2020 року, у зв`язку із неявкою учасників справи та відсутністю відомостей про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, а також виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відео конференції, на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 27.04.2020 року та постановлено здійснювати розгляд справи в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.04.2020 року, у зв`язку із виникненням технічних проблем, що унеможливлюють проведення судового засідання у режимі відеоконференції, керуючись ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 09.07.2020 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.07.2020 року у зв`язку із неявкою учасників справи та відсутністю відомостей про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 16.11.2020 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.11.2020 року у зв`язку із неявкою учасників справи та відсутністю відомостей про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 02.02.2021 року.

В судове засідання 02.02.2021 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце цього засідання повідомлені належним чином, причини неявки невідомі.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦПК України, неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Як визначено у ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Суд встановив, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на обліку платників податків.

Наказом ГУ ДФС у Запорізькій області від 28.03.2018 року № 937 на підставі плану-графіка проведення документальних планових перевірок, вимог п. п. 20.1.4, 20.1 ст. 20, п. 77.4 ст. 77, ст. 80 Податкового кодексу України, п. 1 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», призначено проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з 10.04.2018 року тривалістю 10 робочих днів з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання вимог законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період часу з 01.01.2015 року до 31.12.2017 року та 28.03.2018 року останньому направлено повідомлення.

Для вручення наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 28.03.2018 року № 937 та пред`явлення направлення на перевірку від 10.04.2018 року № 137 було здійснено вихід за податковою адресою ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Під час виходу було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за податковою адресою відсутній, про що складено акт щодо неможливості пред`явлення ФОП ОСОБА_1 направлення «Про проведення планової документальної виїзної перевірки» від 10.04.2018 року № 125/08-01-13-05/ НОМЕР_6 та акт щодо неможливості розпочати перевірку від 10.04.2018 року № 126/08-01-13-05/ НОМЕР_6 .

Зазначена інформація була передана до оперативного управління ГУ ДФС у Запорізькій області для встановлення місця перебування ФОП ОСОБА_1

ФОП ОСОБА_1 відкрито рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Отже, відомості про банківські рахунки ФОП ОСОБА_1 та про обсяг і обіг коштів по рахунках є банківською таємницею.

Відповідно до ч. 1 ст. 1076 ЦК України, банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Згідно ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок розкриття банківської таємниці визначений ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Цією нормою визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 62 Закону, підставами для розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, є: по-перше, письмовий запит або дозвіл власника інформації; по-друге, письмова вимога або рішення суду; по-третє, письмова вимога уповноважених державних органів, перелік яких визначено законом і є вичерпним.

З аналізу зазначеної правової норми слідує, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську інформацію, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію.

Відповідно до п. 5 глави 3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 року № 267, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 03.08.2006 року за № 935/12809, банки зобов`язані виконувати рішення суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, у порядку, установленому законодавством України. За рішенням суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, банк розкриває інформацію в обсязі, визначеному рішенням суду.

Згідно з п. 73.4 ст. 73 ПК України, інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків надається в обсягах більших, ніж передбачені пунктом 73.3 цієї статті, банками та іншими фінансовими установами контролюючим органам за рішенням суду. Для отримання такої інформації контролюючий орган звертається до суду.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у пункті 12 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» № 10 від 30.09.2011 року, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У зв`язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 року у справі № 752/19172/18 та від 28.05.2020 року у справі № 761/13288/19.

Підставою для розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність проведення перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання вимог законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платника податків - ФОП ОСОБА_1 .

За положеннями пп. пп. 19-1.1.1, 19-1.1.2. п. 19-1.1. ст. 19-1 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи виконують, зокрема, такі функції: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Як визначено у пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення;

Аналогічне положення закріплене у п. 75.1. ст. 75 ПК України, відповідно до якого, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу "витягнутої руки", крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.5-1, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з п. 81.1. ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

На виконання вимог чинного законодавства ГУ ДФС у Запорізькій області видано наказ про проведення документальної планової виїзної перевірки та направлення на перевірку. Проте, ФОП ОСОБА_1 за податковою адресою відсутній, про що складено акт щодо неможливості пред`явлення ФОП ОСОБА_1 направлення «Про проведення планової документальної виїзної перевірки» від 10.04.2018 року № 125/08-01-13-05/ НОМЕР_6 та акт щодо неможливості розпочати перевірку від 10.04.2018 року № 126/08-01-13-05/ НОМЕР_6 .

Як визначено у пп. 16.1.11 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний, зокрема, повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи - підприємця.

Проте, ФОП ОСОБА_1 про зміну місця проживання не повідомив.

Таким чином, ГУ ДФС у Запорізькій області позбавлено можливості провести документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 .

Оскільки суд встановив, що ГУ ДФС у Запорізькій області вчинило визначені законом дії для проведення документальної перевірки, однак проведення цієї перевірки було неможливими з незалежних він нього причин, заява ГУ ДФС у Запорізькій області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю щодо ФОП ОСОБА_1 про рух коштів на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , відкритих в ПАТ КБ «ПриватБанк», є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 350, п. 6 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 1076 Цивільного кодексу України, ст. ст. 60, 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. ст. 20, 75, 81 Податкового кодексу України, ст. ст. 2, 4, 19, 23, 76-80, 95, 263-265, 268, 272, 293, 294, 349, 350, 354, 430, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, заінтересовані особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю - задовольнити.

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» розкрити Головному управлінню Державної фіскальної служби у Запорізькій області інформацію, що містить банківську таємницю відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , а саме направити на адресу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області інформації в паперовому або електронному вигляді про обсяг та обіг коштів по рахункам № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , які належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , рух коштів по рахункам, із зазначенням контрагентів, дати проведення операцій, сум, призначень, найменувань платежів, кодів ЄДРПОУ за період часу з 01.01.2015 року до 31.12.2017 року.

Заявник - Головне управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області: 69107, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 166, .

Банк, що обслуговує особу, щодо якої необхідно розкрити банківську таємницю - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, .

Особа, щодо якої вимагається розкриття інформації, яка містить банківську таємницю - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Рішення підлягає негайному виконанню.

Особа, щодо якої банк розкриває банківську таємницю, або заявник мають право у п`ятиденний строк оскаржити ухвалене судом рішення до апеляційного суду в установленому порядку.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Повне судове рішення складено та підписано 02.02.2021 року.

Суддя: І.В. Григоренко