Справа № 477/192/19
Провадження № 2/477/6/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2021 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої у справі судді Полішко В.В., з секретарем Заїченко О.Є., Дячок Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до садово-городнього товариства «Сокіл», Воскресенської селищної об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на будівельні матеріали,
24 січня 2019 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просили визнати за ними право власності на будівельні матеріали, з яких побудовано садовий будиночок, розташований на земельних ділянках № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявлених вимог, позивачі посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх дід - ОСОБА_3 . Вони є єдиними спадкоємцями за правом представлення після його смерті, оскільки їх батько син спадкодавця помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інші спадкоємці відсутні. Позивачі прийняли спадщину та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом 03 грудня 2014 року на 13/16 частин квартири АДРЕСА_2 , по 13/32 частини кожен.
Крім цього, за життя спадкодавець був членом СГТ «Сокіл», користувачем земельними ділянками АДРЕСА_3 , на яких побудував двоповерховий садовий будинок. Водночас, ОСОБА_3 за життя не зареєстрував право власності на садовий будинок відповідно до діючого законодавства, а тому йому належать лише будівельні матеріали, вартість яких відповідно до висновку ТОВ «Незалежний центр оцінки експертизи та аналітики «Пі Кан» складає 195278 грн.
Протоколом засідання правління СГТ «Сокіл» від 15 березня 2014 року ОСОБА_3 був виключений з членів Товариства у зв`язку зі смертю.
Враховуючи, що на час смерті дідусь був лише власником будівельних матеріалів, з яких побудовано садовий будинок на земельних ділянках АДРЕСА_3 , в СГТ «Сокіл», до них як спадкоємців також перейшло право власності саме на будівельні матеріали.
Нині захист їх прав можливий лише шляхом визнання за ними права на вищевказане майно в судовому порядку.
09 березня 2021 року представником відповідача СГТ «Сокіл» Рехлецьким Р.В. до суду поданий відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Заперечуючи проти позову, представник відповідача у відзиві вказав, що садовий будинок входить до складу спадщини, в свою чергу, СГТ «Сокіл» не входить до переліку спадкоємців за законом, визначеному статтями 1261-1265 ЦК України, а тому садовий будинок переходить у власність територіальної громади. Враховуючи вказане, СГТ «Сокіл» не є належним відповідачем у справі, оскільки не відноситься до жодної з черг спадкоємців і жодного відношення до спадкових правовідносин немає.
Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, від представника до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги своїх довірителів підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача СТ «Сокіл» - Рехлецький Р.В. в судове засідання не з`явився, 09 березня 2021 року направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності.
Співвідповідач Воскресенська селищна об`єднана територіальна громада в судове засідання свого представника не направила, причини суду не повідомила, про дату та час розгляду справи судом повідомлена своєчасно, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив відповідачем не подано.
06 травня 2019 року судом постановлено ухвалу про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення у цивільній справі №477/669/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до СТ «Сокіл» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.
За клопотанням представника позивачів 30 листопада 2020 року поновлено провадження у справі, про що постановлено відповідну ухвалу.
Справа розглядається в порядку загального позовного провадження. 11 березня 2021 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.
На підставі ухвали суду від 31 березня 2021 року справа розглядається в порядку заочного провадженняза правилами загального позовного провадження.
Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів судом встановлено наступне.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, повторно видане 23 лютого 2011 року, серії НОМЕР_2 , Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції (а.с. 9).
Позивачі, з огляду на свідоцтво про народження ОСОБА_1 від 17 квітня 1985 року, серії НОМЕР_3 (а.с. 10), та свідоцтва про народження ОСОБА_2 від 22 грудня 1981 року, серії НОМЕР_4 (а.с. 10) є дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в свою чергу є сином спадкодавця ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про народження від 04 березня 1962 року, серії НОМЕР_5 (а.с. 11).
Враховуючи викладене, позивачі є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 за правом представлення.
Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельяновою Н.В. 03 грудня 2014 року позивачам було видано свідоцтво про спадщину за законом, серії НАК, 247971, зареєстроване в реєстрі №2263, а саме: на Ѕ частку спадщини у вигляді 13/16 часток квартири АДРЕСА_2 (а.с. 12).
З огляду на витяги з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 грудня 2014 року №30382087 та № 30386233 кожен з позивачів зареєстрував своє право на належну їм частку вказаного спадкового майна (а.с. 13, 14).
Разом з тим, відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 за життя був членом СГТ «Сокіл», користувався земельними ділянками за АДРЕСА_3 , на яких збудував двох поверховий садовий будинок, але за життя не встиг оформити право власності на нього в установленому законом порядку.
Відповідно до протоколу засідання правління СГТ «Сокіл» від 15 березня 2014 року ОСОБА_3 було виключено з членів СГТ «Сокіл» у зв`язку зі смертю останнього (а.с. 19).
В подальшому земельні ділянки за АДРЕСА_3 були передані у користування іншій особі.
10 березня 2020 року Жовтневим районним судом Миколаївської області ухвалено рішення, яким в тому числі визнано незаконним та скасовано рішення загальних зборів СТГ «Сокіл», що оформлено протоколом від 05 квітня 2014 року щодо затвердження протоколу засідання правління від 15 березня 2014 року про виключення з членів товариства ОСОБА_3 . Крім цього, визнано неправомірними дії керівництва СГТ «Сокіл» щодо передачі садових ділянок за АДРЕСА_3 у СГТ «Сокіл», що розташовані на території с. Михайло-Ларине Вітовського району Миколаївської області стороннім особам (а.с. 66-79).
Зазначене рішення набрало законної сили.
В силу частини 4 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Тобто, судом встановлено, що ОСОБА_3 був членом СГТ «Сокіл» та користувачем земельними ділянками АДРЕСА_3 . За життя на вказаних земельних ділянках збудував двоповерховий садовий будинок, право власності на який не встиг за життя оформити в установленому законом порядку.
Відповідно до частини 1 та 3 статті 331 ЦК України (в редакції на час смерті спадкодавця) право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
Тобто на час смерті ОСОБА_3 останній був власником будівельних матеріалів, з яких побудований садовий будинок розташований на земельних ділянках № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . Таким чином, до спадкової маси мали увійти будівельні матеріали, з яких побудований садовий будинок, а тому позивачі відповідно до положень статті 1218 ЦК України мають право на ці будівельні матеріали, як спадкоємці за правом представлення.
Вказані обставини сторонами не оспорювалися.
Згідно з частиною 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
З огляду на оціночний висновок від 05 листопада 2018 року наданий ТОВ «Незалежний центр оцінки експертизи та аналітики «Пі Кан» вартість дачного (садового) будинку, що розташований на земельних ділянках № НОМЕР_1 , НОМЕР_6 СГТ «Сокіл» по вул. Кар`єрній, с. Михайло-Ларине Вітовського району Миколаївської області становить 195278 грн.
За змістом статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Враховуючи вищевикладені обставини, те, що на час смерті ОСОБА_3 був власником будівельних матеріалів, з яких побудований садовий будинок, розташований на земельних ділянках № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , та позивачі, як спадкоємці за правом представлення, мають право на них, оцінивши докази в їх сукупності, а також неможливість позасудового вирішення спору, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України.
В порядку статті 141 ЦПК України суд має вирішити питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Разом з тим 11 березня 2021 року від представника позивачів до суду надійшла заява, в якій просила суд судові витрати залишити за позивачами та не стягувати їх з жодного з відповідачів.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити заяву представник позивачів адвоката Колесник Ю.В., залишивши сплату судових витрат за позивачами.
Вступна та резолютивна частини рішення були проголошені 31 березня 2021 року. Повний текст рішення мав бути виготовлений протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення.
Разом з тим у період з 01 квітня 2021 року по 02 квітня 2021 року головуюча у справі суддя Полішко В.В. перебувала у відпустці в зв`язку з самоізоляцією, оскільки помічник судді та секретар судового засідання перебували на лікарняному у зв`язку з захворюванням на ковід-19. У період з 05 квітня 2021 року по 27 квітня 2021 року включно суддя перебувала на лікарняному. В зв`язку з чим повний текст рішення виготовлений у перший робочий день після виходу судді на роботу.
Керуючись статями 258, 259, 263, 265, 282 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем м. Миколаєва, право власності на Ѕ частину будівельних матеріалів, з яких побудовано садовий будинок, розташований на земельних ділянках № АДРЕСА_3 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженкою м. Балтійськ Калинінградської області, РСФСР, право власності на Ѕ частину будівельних матеріалів, з яких побудовано садовий будинок, розташований на земельних ділянках № АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійно проживає за адресою: АДРЕСА_4 , адреса для листування: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ;

позивач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживає: м. Аштод, Ізраїль, адреса для листування: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_8 ;

представник позивача адвокат Колесник Юлії В`ячеславівні, адреса: пр. Богоявленський, 308/1, каб. 4, м. Миколаїв;

відповідач садово-городнє товариство «Сокіл», розташоване за адресою: с. Михайло-Ларине Вітовського району Миколаївської області, ;

представник відповідача адвокат Рехлецький Руслан Віталійович, адреса: АДРЕСА_6 ;

співвідповідач Воскресенська селищна об`єднана територіальна громада, адреса: вул. Соборна, 86, смт. Воскресенське Вітовського району Миколаївської області, ЄДРПОУ 04376682.

Повний текст рішення складений та підписаний 28 квітня 2021 року.

Суддя В.В. Полішко