Справа № 164/326/21
Категорія: 304090000
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2021 року Маневицький районний суд Волинської області
в складі: головуючого - судді Невара О.В.,
при секретарі Шумік О.І.,
з участю представника позивача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства „Альфа-Банк" про захист прав споживача, визнання зобов?язань за кредитним договором та іпотечним договором припиненими, -
Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просив визнати зобов`язання за договором відновлювальної кредитної лінії № 079-22-03/07 від 3 липня 2007 року, укладеним між позивачем ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство „Альфа-Банк", припиненим, а також визнати договір іпотеки від 4 липня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство „Альфа-Банк", посвідчений приватним нотаріусом Маневицького районного нотаріального округу Волинської області Тьохтою Е.В. та зареєстрований в реєстрі за № 601, припиненим.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленою про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила.
Представник відповідача - АТ „Альфа Банк"в судове засідання не прибув, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце судового розгляду, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про одержання судової повістки, про причини неявки суд не повідомив.
Згідно з ч. 5-7 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1-5, 9-10 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач - Акціонерне товариство „Альфа-Банк" було належним чином завчасно повідомлене про час та місце розгляду справи.
Враховуючи те, що представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо розгляду справи у відсутності позивача ОСОБА_1 та представника відповідача, в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача ОСОБА_1 та представника відповідача - Акціонерного товариства „Альфа-Банк", ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.
Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з ст.ст. 1, 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Закон України „Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов?язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов?язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Оскільки позивач ОСОБА_1 виконала рішення Маневицького районного суду Волинської області від 4 березня 2014 року, за яким банк у повному обсязі стягнув з неї заборгованість за кредитним договором № 079-22-03/07 від 3 липня 2007 року, то зобов`язання за вказаним кредитним договором були виконані позичальником у повному обсязі згідно ст.ст. 598-599 ЦК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов?язання .
Згідно з ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов?язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом
Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України „Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов?язання і є дійсною до припинення основного зобов?язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Згідно з п. 1 ст. 17 Закону України „Про іпотеку" іпотека припиняється у разі припинення основного зобов?язання або закінчення строку дії іпотечного договору.
Відповідно до ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачем - Акціонерним товариством „Альфа-Банк" відповідно до ст. 81 ЦПК України будь-яких заперечень на позовні вимоги станом на час розгляду справи не подано, як і не подано доказів, що свідчать про несплату позивачем ОСОБА_1 у повному обсязі кредитної заборгованості, що була нарахована згідно умов укладеного договору № 079-22-03/07 від 3 липня 2007 року та стягнута згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 4 березня 2014 року.
В судовому засіданні встановлено, що позивачем ОСОБА_1 було у повному обсязі погашено кредитну заборгованість за договором № 079-22-03/07 від 3 липня 2007 року, а тому суд вважає, що зобов?язання за вказаним кредитним договором є припиненими в зв?язку з фактичним виконанням основного зобов?язання, що відповідно свідчить про припинення зобов?язання за договором іпотеки, яке є похідним від кредитного договору.
Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що наявні визначені законом підстави для визнання зобов`язання за договором відновлювальної кредитної лінії № 079-22-03/07 від 3 липня 2007 року, укладеним між позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство „Альфа-Банк", припиненим, а також визнання договору іпотеки від 4 липня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство „Альфа-Банк", посвідченого приватним нотаріусом Маневицького районного нотаріального округу Волинської області Тьохтою Е.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 601, припиненим.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 16, 526, 530-531, 598-599, 625, 1050, 1054 ЦК України, Законом України „Про іпотеку", Законом України „Про захист прав споживачів", Законом України „Про виконавче провадження", суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати зобов`язання за договором відновлювальної кредитної лінії № 079-22-03/07 від 3 липня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство „Альфа-Банк", припиненим.
Визнати договір іпотеки від 4 липня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство „Альфа-Банк", посвідчений приватним нотаріусом Маневицького районного нотаріального округу Волинської області Тьохтою Е.В. та зареєстрований в реєстрі за № 601, припиненим.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Маневицьким районним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя районного суду О.В. Невар