Справа № 467/170/21
Провадження № 4-с/486/5/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.

при секретарі Жила Н.М.

за участі: скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Южноукраїнську Миколаївської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Арбузинського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дерій М.А.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Арбузинського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дерій М.А., в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови ВП № 56532583 від 09.02.2021 року про встановлення тимчасового обмеження його у праві керування транспортними засобами. В обґрунтування скарги зазначає, що вказане обмеження було застосовано державним виконавцем у зв`язку з нарахуванням заборгованості зі сплати аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак вважає, що жодної заборгованості зі сплати аліментів не існує, оскільки він вчасно сплачував аліменти. При цьому, як особа, яка не має доходу, що підтверджується відомостями податкової інспекції, на виконання рішення суду, сплачував аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що за період з 20.02.2018 року по 01.02.2021 року складає 39 250.0 грн.. У зв`язку з цим вважає твердження державного виконавця щодо наявності в нього заборгованості зі сплати аліментів, таким, що не відповідає дійсності, а постанову ВП № 56532583 від 09.02.2021 року, такою, що підлягає скасуванню.

Скаржник ОСОБА_1 та представник державної виконавчої служби в судове засідання не з`явилися, направивши на адресу суду письмові заяви, в яких просять розглянути скаргу без їх участі.

У відповідності до ч.2 ст. 449 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За такого, суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі сторін.

15.04.2021 року надійшов відзив державного виконавця Арбузинського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дерій М.А. на скаргу ОСОБА_1 , в якому державний виконавець просить відмовити у задоволенні скарги. Зазначає, що 05.06.2020 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа виданого Арбузинським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.02.2018 року і до досягнення нею повноліття. Станом на 01.02.2021 року державним виконавцем, на підставі матеріалів виконавчого провадження, нараховано заборгованість зі сплати аліментів, яка склала 29 033.50 грн.. У зв`язку з наявною заборгованістю, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, керуючись ст.ст. 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження», 09.02.2021 року державним виконавцем було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Вважає вказану постанову обгрунтованою та такою, що прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому просить відмовити у задоволенні скарги.

З`ясувавши правові позиції сторін суд приходить до наступного.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Судом встановлено, що на виконанні Арбузинського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 467/172/18 виданого 31.05.2018 року Арбузинським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.02.2018 року і до досягнення нею повноліття.

05.06.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого документу, копії якої надіслано сторонам.

Станом на 01.02.2021 року державним виконавцем нараховано заборгованість зі сплати алментів у розмірі 29 033.50 грн., у зв`язку з чим постановою від 09.02.2021 року ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаною постановою скаржник ОСОБА_1 вказує, що не має жодної заборгованості зі сплати аліментів, надавши відповідні копії платіжних документів, з яких вбачається, що аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_2 , 2012 року народження, ним сплачувались у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не суперечить розміру аліментів визначеному рішенням Арбузинського районного суду, яким визначено, що розмір стягуваних аліментів становить 1/4 частину усіх видів заробітку боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Скаржник посилається на те, що він, не маючи жодного доходу, що підтверджуєтья відомостями з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, сплачував аліменти саме у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з цим вважає дії державного виконавця протиправними, а постанову про тимчасове обмеження його у праві керування транспортними засобами такою, що підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.1) ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема, згідно п.2) - постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Між тим, дослідивши наявні докази у справі та надавши їм правову оцінку, судом не встановлено ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань зі сплати аліментів, а тому, на переконання суду, державний виконавець не мав жодних правових підстав, щодо застосування відносно нього будь-яких обмежень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, про задоволення скарги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Арбузинського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дерій М.А. протиправним та про скасування постанови ВП № 56532583 від 09.02.2021 року про обмеження його у праві керування транспортними засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. ст 259, 260, 447, 448, 450, 451, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Арбузинського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дерій М.А., задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову ВП № 56532583 від 09.02.2021 року про обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олександр Іванович Савін