ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/988/20 Номер провадження 22-ц/814/1154/21Головуючий у 1-й інстанції Татіщева Я. В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Пікуля В.П., Панченка О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Гребінківського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року АТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 14040,59 грн. за кредитним договором № б/н від 02.03.2011 року, судовий збір.

Позов мотивовано, тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву №б/н від 02.03.2011 року.

Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладенні на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі Договору надання банківських послуг було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 47000 грн. 00 коп. Збільшення кредитного ліміту відбулося на підставі п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 14.07.2020 року, останній має заборгованість у розмірі 14040 грн. 59 коп., яку позивач просить стягнути в судовому порядку з відповідача.

Заочним рішенням Гребінківського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Крім цього, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідач підписуючи анкету-заяву, погодився з умовами кредитування, оскільки в заяві виразив свою згоду, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складають між сторонами договір про надання банківських послуг.

Вказує, що відсутність підпису боржника на тарифах, Умовах та Правилах не свідчить про неукладенсть договору. Відповідач підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості виразив свою згоду з формою договору та його умовами. Крім того, відповідач особисто підписав довідку про умови кредитування, що підтверджує обізнаність відповідача зі всіма умовами наданого кредиту.

Доказом користування кредитними коштами є виписка по рахунку в якій відображені всі операції із погашення заборгованості, а також зняття грошових коштів, розмір нарахованих відсотків та штрафних санкцій за порушення зобов`язань.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 02.03.2011 року ОСОБА_1 підписав Анкету - Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів. Із наданої представником позивача копії Анкети Заяви вбачається, що ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я «Дебетову особисту картку» (а.с. 22-22 зврт.).

До Анкети Заяви позивачем додано копію Довідки про Умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду по договору SAMDN2378 (а.с.23).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 02.03.2011 року, станом на 31.05.2015 року відповідач заборгованості не мав (а.с. 7 зврт.).

Станом на 30.09.2019 року зазальна заборгованість за кредитом складала 22646,45 грн. З вказаного розрахунку вбачається, що за договором № б/н від 02.03.2011 року відповідачаем погашено заборгованості за поточним тілом кредиту - 10403,79 грн.; за простроченим тілом кредиту погашено - 32899,73 грн.; 14443,57 грн. погашено заборгованості по пені (а.с.08-13).

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 02.03.2011 року, вбачається, що станом на 14.07.2020 року ОСОБА_1 здійснив погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту - 8605,86 грн. Загальна заборгованість за наданим кредитом становить 14040,59 грн. (а.с.13а-14).

З виписки про рух коштів по рахунках за договором № б/н станом на 15.07.2020 року, вбачається, що в загальну суму заборгованості враховано/додано і пеню, хоча у самому розрахунку заборгованості зазначено, що заборгованість по пені складає 0,00 грн. Пеня нарахована 01.03.2017 року, 01.04.2017 року, 01.08.2017 року, 01.09.2017 року, 01.10.2017 року, 01.11.2017 року, 01.12.2017 року, 01.12.2017 року, 01.01.2018 року, 01.01.2018 року, 01.02.2018 року, 01.02.2018 року, 01.03.2018 року, 01.03.2018 року (а.с. 15 зврт. 17).

Окрім того, у вказаній виписці зазначено, що виписка за договором № б/н станом на 15.07.2020 року, натомість останньою датою операції/дата обробки є 10.05.2020 року (а.с. 15).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів укладення з відповідачем кредитного договору на тих умовах, на яких позивачем проведено розрахунок заборгованості.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

02.03.2011 року ОСОБА_1 було підписано лише анкету-заяву про приєднання до «Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку», в якій відсутні відомості щодо домовленості сторін про термін повернення кредиту, розмір та підстави для нарахування відсотків, комісій, штрафу та пені.

Суд критично оцінює надану позивачем довідку про Умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду, до договору SAMDN2378, оскільки довідка підписана 02 березня без зазначення року її підписання. ПІБ особи, що її підписала також не вказано (а.с. 23).

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 року №СG-2010-256, доданий позивачем до позовної заяви, не є належним доказом погоджених сторонами умов кредитного договору, оскільки в ньому зазначена загальна інформація щодо усіх типів кредитних карт, з наданого документа неможливо встановити який вид кредитної картки і які тарифи були погоджені ОСОБА_1 при підписанні анкети-заяви. Окрім того, Умови не підписані позичальником.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з урахуванням обставин справи, дійшов правильного висновку, що за відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачем Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256 та погодження сторонами плати за кредит у вигляді сплати процентів, такі умови не можуть бути визнані складовою частиною спірного кредитного договору, а тому право банку здійснювати відповідні нарахування та обов`язок позичальника по їх сплаті не доведено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини з урахуванням правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

З виписки про рух коштів за договором № б/н та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач вносив кошти на погашення заборгваності, які банком зараховувалися на списання відсотків (3%, 3,6 %, 43,3) пені та штрафів, які не були погоджені стронами при підписанні договору б/н від 02.03.2011 року. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір заборгованості ОСОБА_1 перед Банком.

Надані позивачем до суду першої інстанції документи на підтвердження своїх вимог були повно та всебічно досліджені місцевим судом, їм надана відповідна правова оцінка.

За таких обставин, суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в оскаржуваній частині колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Гребінківського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 29 квітня 2021 року.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді В.П. Пікуль

О.О. Панченко