Дата документу 12.05.2021 Справа № 336/7423/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 336/7423/19 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрюк О.В.
№ 22-ц/807/1228/21 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13 січня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу,

ВСТАНОВИВ

В листопаді 2019 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_2 була побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються АТ «ОГС «Запоріжгаз» по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.03.2016 р., виданого державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Сидорчук К.В., спадкоємцем ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 .

Відповідно до глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, побутовий споживач - споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

П.1 та 2 гл.1 розд. VІ Кодексу ГРМ передбачено, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які у встановленому законом порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеним газорозподільчим системам за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

У відповідності до п.6 гл.3 р. VІ Кодексу ГРМ, якщо в результаті реконструкції чи техчнічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта та/або зміни форми власності чи власника цього об`єкта є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладення договору розподілу природного газу з новим власником, споживач (замовник) повинен самостійно звернутися до оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору розподілу природного газу.

Нові власники об`єктів, підключених в установленому законодавством порядку до ГРМ, разом із заявою про укладання договору розподілу природного газу подають оператору відповідний пакет документів.

ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку до АТ «Запоріжгаз» з питання укладення договору розподілу природного газу не звертався.

Згідно п.1 гл.9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем суміжні суб`єкти ринку природного газу, зокрема оператор ГРМ та споживач, під час введення в експлуатацію або протягом експлуатації ВОГ або його складових, у тому числі в разі позаштатної ситуації чи виникнення спірних питань щодо результатів вимірювань об`єму природного газу, мають право здійснювати з дотриманням вимог цього Кодексу перевірку комерційного ВОГ та його складових щодо: відповідності умовам експлуатації та узгодженій проектній документації чи умовам договору; працездатності та/або придатності ЗВТ до застосування на підставі результатів перевірки метрологічних характеристик, зокрема загальної похибки вимірювання; відсутності ознак пошкодження ЗВТ та/або пошкодження пломб; відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або несанкціонованого газопроводу; перевірки стану підвідного газопроводу, зорема способу прокладання та відсутності можливості відбору газу поза вузлом обліку, в тому числі шляхом обстеження газопроводів приладовим методом на предмет відсутності підключень до підземних та надземних підвідних, розподільчих та транзитних газових мереж поза комерційним ВОГ, візуального обстеження способів монтажу і обов`язки газового та газорегулюючого обладнання; відсутності несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).

11.11.2015 р. працівниками АТ «Запоріжгаз» здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 та виявлено відсутність лічильника та газової колонки.

За результатами огляду складено акт та встановлено пломбу на вводі № R 16151592 та на крані отпуску № R 16151508.

14.07.2016 р. працівниками оператора ГРС було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 та виявлено самовільне підключення до газової мережі.

Працівниками АТ «Запоріжгаз» було проведено відключення газових приладів шляхом встановлення заглушки, про що складено акт про відключення від 14.07.2016 р.

Крім того, за фактом виявленого порушення було складено акт про порушення № , який відповідчем був підписаний без заперечень та зауважень.

07.10.2016 р. на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, прийнято рішення № 2 про задоволення акту про порушення № від 14.07.2016 р.

За результатами розгляду акту про порушення здійснено розрахунок необлікованого (донарахованого об`єму (обсягу) природного газу, який за період з 14.01.2016 р. по 13.07.2016 р. склав 27 495,89 грн.

Акт-розрахунок необлікованого об`єму природного газу від 13.10.2016 р. та рахунок на оплату від 13.10.2016 р. було направлено відповідачу листом від 03.01.2017р.

Посилаючись на вищезазначене просило суд, стягнути з відповідача вартість донарахованого (не облікованого) об`єму природного газу у сумі 27 495,89 грн. та понесені позивачем судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13 січня 2021 року позовну заяву задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (м.Запоріжжя, вул.Заводська, 7, ) вартість донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу в сумі 27 495 грн. 89 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» судовий збір в сумі 1921 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Позивач скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу. Зазначав, що право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав виникло у них 21.01.2017 року після спливу встановленого відповідачу строку для сплати донарахованого (не облікованого) об`єму природного газу, а не складання акту про порушення, так як акт про порушення є лише фіксацією порушення. Перебіг позовної давності почався 21.01.2017 року та сплинув би 20.01.2020 року. Позов подано до сулу 22.11.2019 року поштою, отже відсутні підстави для застосування строку позовної давності та відмови у задоволенні позову у зв`язку з його пропуском. З цих підстав просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено порушення пункту 1 глави 2 розділу ХI Кодексу газорозподільних систем, а саме : несанкціоноване відновлення газопостачання, внаслідок чого позивачу завдано збитків, ПАТ по газопостачанню "Запоріжгаз" правомірно здійснило розрахунок збитків необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості відповідно до пункту 1 глави 3 розділу XI Кодексу газорозподільних систем за нормами споживання природного газу населення з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача у сумі 27495,89 гривень.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відносини між газопостачальними підприємствами та фізичними особами споживачами газу в частині обліку природного газу регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824, положеннями ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Згідно п. 3 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

У відповідності до п. 1 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які у встановленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

ОСОБА_2 була побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються АТ «ОГС «Запоріжгаз» по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.55-56).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.03.2016 р., виданого державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Сидорчук К.В., спадкоємцем ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 (а.с.10).

Відповідно до глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, побутовий споживач - споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

П.1 та 2 гл.1 розд. VІ Кодексу ГРМ передбачено, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які у встановленому законом порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеним газорозподільчим системам за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

У відповідності до п.6 гл.3 р. VІ Кодексу ГРМ, якщо в результаті реконструкції чи техчнічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта та/або зміни форми власності чи власника цього об`єкта є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладення договору розподілу природного газу з новим власником, споживач (замовник) повинен самостійно звернутися до оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору розподілу природного газу.

Нові власники об`єктів, підключених в установленому законодавством порядку до ГРМ, разом із заявою про укладання договору розподілу природного газу подають оператору відповідний пакет документів.

ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку до АТ «Запоріжгаз» з питання укладення договору розподілу природного газу не звертався.

Згідно п.1 гл.9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем суміжні суб`єкти ринку природного газу, зокрема оператор ГРМ та споживач, під час введення в експлуатацію або протягом експлуатації ВОГ або його складових, у тому числі в разі позаштатної ситуації чи виникнення спірних питань щодо результатів вимірювань об`єму природного газу, мають право здійснювати з дотриманням вимог цього Кодексу перевірку комерційного ВОГ та його складових щодо: відповідності умовам експлуатації та узгодженій проектній документації чи умовам договору; працездатності та/або придатності ЗВТ до застосування на підставі результатів перевірки метрологічних характеристик, зокрема загальної похибки вимірювання; відсутності ознак пошкодження ЗВТ та/або пошкодження пломб; відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або несанкціонованого газопроводу; перевірки стану підвідного газопроводу, зокрема способу прокладання та відсутності можливості відбору газу поза вузлом обліку, в тому числі шляхом обстеження газопроводів приладовим методом на предмет відсутності підключень до підземних та надземних підвідних, розподільчих та транзитних газових мереж поза комерційним ВОГ, візуального обстеження способів монтажу і обов`язки газового та газорегулюючого обладнання; відсутності несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).

11.11.2015 р. працівниками АТ «Запоріжгаз» здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 та виявлено відсутність лічильника та газової колонки.

За результатами огляду складено акт та встановлено пломбу на вводі № R 16151592 та на крані отпуску № R 16151508 (а.с.7).

14.07.2016 р. працівниками оператора ГРС було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 та виявлено самовільне підключення до газової мережі.

Працівниками АТ «Запоріжгаз» було проведено відключення газових приладів шляхом встановлення заглушки, про що складено акт про відключення від 14.07.2016 р. (а.с.8).

Крім того, за фактом виявленого порушення було складено акт про порушення № , який відповідчем був підписаний без заперечень та зауважень (а.с.9).

Статею 59 ЗУ «Про ринок природного газу» встановлює, що суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушенням на ринку природного газу, зокрема, є несанкціонований відбір природного газу.

У відповідності до глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем несанкціонований споживач - фізична, юридична особа або фізична особа - підприємець, яка без укладання договору розподілу природного газу з оператором газорозподільної системи на об`єктів, який не підключений до ГРМ в установленому законом порядку, здійснює несанкціонований відбір природного газу.

Несанкціоноване відновлення газоспоживання - виявлений після складання акта про припинення розподілу природного газу (газопостачання) та/або пломбування запірних пристроїв чи встановлення інвентарної заглушки факт несанкціонованого втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі на об`єкт споживача, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо, внаслідок чого здійснюється чи є можливість несанкціонованого відбору природного газу на об`єкті споживача (окремих його газових приладах чи пристроях), у тому числі поза обліком.

Несанкціонований відбір природного газу - відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, до порушень споживача, які кваліфікуються, як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, зокрема, належить: несанкціоноване відновлення газопостачання; несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання; використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

Згідно із 1 пунктом 5 глави XІ розділу Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.

07.10.2016 р. на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, прийнято рішення № 2 про задоволення акту про порушення № від 14.07.2016 р. (а.с.5).

За результатами розгляду акту про порушення здійснено розрахунок необлікованого (донарахованого об`єму (обсягу) природного газу, який за період з 14.01.2016 р. по 13.07.2016 р. склав 27 495,89 грн. (а.с.12).

Акт-розрахунок необлікованого об`єму природного газу від 13.10.2016 р. та рахунок на оплату від 13.10.2016 р. було направлено відповідачу листом від 03.01.2017 р.

Відповідно до п.2 гл.3 розділу ХІ Кодексу ГРС у разі виявлення оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газопостачання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об`єм природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану - з дня такої перевірки, що має підтверджуватись відповідним актом перевірки), а при використанні газу без договору - з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення (але не більше, ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Згідно з п.11 гл.5 розділу ХІ Кодексу ГРС, за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішення комісії і акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості прийняті у межах повноважень комісії та відповідають розрахункам (формулам) і приписам глави 5 розділу ХІ КГС.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем допущено порушення пункту 1 глави 2 розділу ХI Кодексу газорозподільних систем, а саме: несанкціоноване відновлення газопостачання, внаслідок чого позивачу завдано збитків на суму 27495,89 грн.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Вказані доводи скаржника є необґрунтованими.

При задоволенні комісією акта про порушення, складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (п.11 гл.5 розділу ХІ Кодексу ГРС).

Листом від 03.01.2017 р. акт-розрахунок та рахунок на його оплату (а.с.12, 13) були направлені на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням (а.с.77), який був отриманий відповідачем 10.01.2017 р., про що свідчить повідомлення (а.с.76), встановлений десятиденний строк для сплати сплинув 20.01.2017 р.

Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

В силу вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 (три) роки.

Отже перебіг строку позовної давності розпочався 21.01.2017 р. та сплинув би 20.01.2020 р.

Позивач, звернувся до суду з даним позовом 22.11.2019 р. (а.с.35), тобто в межах строку позовної давності.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 475, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13 січня 2021 рокупо цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 12 травня 2021 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков