ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 521/4811/20

Апеляційне провадження № 22-ц/813/6634/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів: Сєвєрової Є.С., Вадовської Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 26 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Плавича І.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він ( ОСОБА_2 ) є сином відповідача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_3 , які перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 1996 року по 21 березня 2006 року. Він є студентом 1-го курсу магістратури денної форми навчання Одеського національного морського університету, навчається за рахунок бюджетних коштів. Проживає разом з матір`ю, яка матеріально утримає його та допомагає покривати витрати на дорогу, харчування, придбання канцелярського приладдя для навчання, одягу та взуття, гігієнічних засобів. Відповідач здійснював періодичні платежі на його навчання, однак з березня 2020 року відмовляється сплачувати будь-яку матеріальну допомогу або аліменти. Відповідач є працездатною особою та може надавати матеріальне забезпечення. Його мати ОСОБА_3 є інвалідом ІІІ-ї групи, проходить медичну реабілітацію та проходить лікування, на що витрачає значний розмір грошових витрат на ліки, аналізи, медичні процедури тощо.

Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з відповідача аліменти на його користь у зв`язку із продовженням навчання у розмірі ј частини від усіх доходів щомісячно на період навчання, починаючи з дня подачі позовної заяви та до закінчення навчання 30 грудня 2020 року, але не пізніше ніж до досягнення позивачем 23-річного віку (а.с.1-3).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 з позовними вимогами не погодився, вважав їх такими, що не підлягають задоволенню (а.с.85-86).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 26 листопада 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , що продовжує навчання, аліменти на його утримання, у розмірі ј частини від усіх доходів (заробітку) ОСОБА_1 щомісячно з 30 березня 2020 року до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму неоплаченого судового збору у розмірі 840,80 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що мати позивача є інвалідом ІІІ-ї групи, періодично хворіє, позивач не має можливості самостійно себе забезпечити, а відповідач є працездатною особою, що отримає періодично дохід у вигляді заробітної плати, тому ОСОБА_1 зобов`язаний та спроможний утримувати свого сина, який продовжує навчання.

Доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення не врахував, що:

- відповідачем укладений новий шлюб із ОСОБА_4 , від якого народився син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на його утриманні;

- щомісячно з нього утримуються грошові кошти у рахунок погашення боргів (заборгованість за кредитним договором та за комунальні послуги з теплопостачання) за зведеним виконавчим провадженням №46503380, станом на 04 листопада 2020 року залишок боргу складає 462 829,34 грн (а.с.110-113).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги (а.с.137-139).

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач дійсно навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, не має можливості працювати та потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною особою, що отримає щомісячний дохід у вигляді заробітної плати, та спроможний утримувати свого сина, який продовжує навчання. При цьому, судом враховано наявність у відповідача другої дитини від іншого шлюбу, боргів та те, що мати позивача є особою з інвалідністю та періодично хворіє.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду з огляду на таке.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) (п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» ).

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом с.ст.191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.8).

Батьки позивача перебували у зареєстрованому шлюбі до 21 березня 2006 року (а.с.9).

Відповідно до довідки Департаменту надання адміністративних послуг ОМР від 18 травня 2020 року позивач ОСОБА_2 зареєстрований та мешкає разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.30).

ОСОБА_3 присвоєно ІІІ групу інвалідності безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №0393233 від 18 жовтня 2018 року (а.с.21).

ОСОБА_2 є студентом денної форми навчання освітнього ступеню магістр спеціальності 073 «Менеджмент» ННІ морського бізнесу 1 курсу 1 групи Одеського Національного Морського Університету, займається за рахунок бюджетних коштів, зі строком закінчення навчання 30 грудня 2020 року, що підтверджується довідкою №69 від 03 березня 2020 року (а.с.10).

У період з вересня 2019 року по лютий 2020 року ОСОБА_2 отримував стипендію у розмірі 1 300 грн щомісячно, що підтверджується довідкою про доходи, виданої Одеським національним морським університетом (а.с.11).

У період з вересня 2020 року по грудень 2020 року ОСОБА_2 виплата академічної стипендії не призначена (а.с.66).

Відповідач ОСОБА_1 працює в Головному управлінні ДФС в Одеській області. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України від 29 жовтня 2020 року сума доходу відповідача за 2019 рік склала 153 963,01 грн. та за І квартал 2020 року 47 215,16 грн. (за вирахуванням сум податків), тобто щомісячно в середньому по 13 411,88 грн. (а.с.76-77).

Також ОСОБА_1 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 12 липня 2007 року, батьками якого зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.75).

З довідки Ізмаїльського міськрайонного ВДВС №53299 від 04 листопада 2020 року вбачається, що на примусовому виконанні відділу знаходиться зведене виконавче провадження № 46960198 відносно боржника ОСОБА_1 . Щомісячно з його заробітної плати проводиться утримання; загальна сума боргу станом на 04 листопада 2020 року складає 462 829,34 грн. (а.с.70).

Апеляційний суд вважає, що за викладених вище обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у відповідача можливості надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись щодо визначеного розміру аліментів.

Даючи оцінку встановленим обставинам справи та доказам в їх сукупності, а саме, що:

- ОСОБА_1 працевлаштований та отримує щомісячну заробітну плату,

- наявність у нього на утриманні іншої неповнолітньої дитини,

- загальний розмір залишку заборгованості, стягнутої судовими рішеннями,

- принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості,

колегія суддів вважає, що відповідач має можливість надати допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від усіх доходів (заробітку) відповідача. Зазначений розмір є необхідним та достатнім для сплати аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Посилання відповідача на наявність іншої неповнолітньої дитини, яка знаходиться на його утриманні, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сина, який її потребує.

Наявність боргів також не виключає можливість відповідача сплачувати аліменти у визначеному розмірі з огляду на розмір його середньомісячного доходу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в суді апеляційної скарги частково, оскільки суд першої інстанції дійсно не в повному обсязі врахував матеріальне положення відповідача у справі та не надав йому належної оцінки.

Поряд з цим, також знайшли своє підтвердження доводи апелянта про допущені районним судом порушення норм процесуального права в частині неналежного сповіщення його про розгляд справи.

Відповідно до ч.1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (ч.ч.3,4 ст.128 ЦПК України).

Відповідно до ч.5 ст.128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Так, з матеріалів справи вбачається, що справа розглянута 26 листопада 2020 року, від позивача та третьої особи надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.96,97).

В матеріалах справи відсутні відомості про належне сповіщення відповідача про розгляд справи, призначений на 26 листопада 2020 року.

Натомість, відповідно до рекомендованого поштового повідомлення ОСОБА_1 отримав судову повістку про виклик до суду на вказану дату тільки 01 грудня 2020 року, тобто вже після винесення оскаржуваного судового рішення (а.с.104).

Розгляд справи за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, є порушенням норм процесуального права і обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення (п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України).

За таких обставин, зважаючи на викладене та враховуючи норми ст.263, п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, оскаржуване рішення районного суду не може бути визнано законним і обґрунтованим, підлягає скасуванню із ухваленням нового по суті заявлених вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Судові витрати

Позивач ОСОБА_2 при зверненні до суду із даним позовом був звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до вимог ч.ч.1,6 ст.141 ЦПК України та ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Розмір задоволених позовних вимог складає 67% (1/4 х 100% : 1/6).

За подачу позову з урахуванням позовних вимог розмір судового збору станом на 2020 рік дорівнював 840,80 грн.

З огляду на часткове задоволення позову з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 563, 34 грн. (840,80 х 67% : 100%).

Керуючись ст.ст.369, 374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 26 листопада 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), що продовжує навчання, аліменти на його утримання, у розмірі 1/6 частини від усіх доходів (заробітку) ОСОБА_1 щомісячно з 30 березня 2020 року до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору у розмірі 563, 34 грн (п`ятсот шістдесят три гривні тридцять чотири копійки).

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2021 року.

Головуючий :

Судді :