Справа № 359/8200/20
Провадження № 2/359/1025/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

встановив :

19 жовтня 2020 року позивач, через захисника ОСОБА_4., звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом Соснівського районного суду м. Черкаси за № 712/5865/19 від 02 квітня 2020 року, який станом на 31 липня 2020 року становить 40 279 грн. 13 коп.; вирішити питання щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою Черкаського апеляційного суду від 20 березня 2020 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на період навчання у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 26 квітня 2019 року і до закінчення навчання ОСОБА_1 , тобто до 30 вересня 2021 року, але не більше як до досягнення нею 23 річного віку.

За період з квітня 2019 року по 31 липня 2020 року у відповідача утворилась заборгованість зі сплати присуджених аліментів у розмірі 40 279 грн. 13 коп., які ОСОБА_2 , нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, добровільно не сплачує. Наведене також підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за № 60964 від 17 серпня 2020 року.

Зважаючи на вказане та вимоги ст. 155, 196, 199, 200 СК України ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 40 279 грн. 13 коп., оскільки стягнення іншого розміру неустойки буде суперечити змісту ст. 196 СК України.

Ухвалою суду від 05 листопада 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

09 лютого 2021 року відповідачем засобами електронної пошти суду подано відзив на позив, яким ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, оскільки вважає, що в його діях немає вини по утворенню заборгованості зі сплати аліментів. Так, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом щодо стягнення з нього, як батька, аліментів на період навчання 26 квітня 2019 року. Рішення у даній справі набрало законної сили 20 березня 2020 року, яким присуджено стягнення аліментів на період навчання у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 26 квітня 2019 року, і до закінчення навчання ОСОБА_1 , тобто до 30 вересня 2021 року, але не більше як до досягнення нею 23 річного віку. Виконавчий лист видано 02 квітня 2020 року та в травні пред`явлено до виконання, у зв`язку з чим 05 травня 2020 року відкрито виконавче провадження. Постановою державного виконавця від 28 травня 2020 року звернено стягнення на доходи відповідача, які ОСОБА_2 отримує у Бориспільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України. Даною постановою передбачено порядок здійснення відрахувань з пенсії відповідача з метою погашення наявної заборгованості та розмір стягуваних в подальшому аліментів. Відтак, до повного погашення наявного боргу по сплаті аліментів з ОСОБА_2 підлягають стягненню 50% від отримуваного доходу, і після його погашення, в розмірі 1/6 частки від усіх доходів.

Звертає також увагу на те, що борг зі сплати аліментів утворився за період судового розгляду справи по стягненню аліментів та до липня 2020 року включно, тобто до звернення позивача з виконавчим листом до відділу ДВС. Відтак, борг виник не з вини відповідача. Також наголосив, що не має наміру не виконувати рішення суду, а несвоєчасне чи з запізненням направлення державним виконавцем постанови про звернення стягнення на його доходи від 28 травня 2020 року до Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України та, у зв`язку з цим, утворення заборгованості також за червень, липень 2020 року, не можуть свідчити про наявність вини ОСОБА_2 щодо утворення заборгованості. Більш того, вже в серпні 2020 року з його пенсії пішли відрахування на користь ОСОБА_1 на виконання рішення суду.

23 лютого 2021 року представник позивача подала відповідь на відзив, яким не визнала доводи ОСОБА_2 , наведені у відзиві, та наполягала на задоволені позову в повному обсязі з підстав зазначених у ньому.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового рішення, сторони до суду не з`явились, проте подали до суду заяви, якими розгляд справи просили здійснити у їх відсутність. Позивач просила задовольнити позовні вимоги, а відповідач просив відмовити у їх задоволенні.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши подані сторонами заяви та матеріали справи, наявні в ній докази, прийшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено та визнається сторонами, що позивачка є рідною донькою ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 є студенткою факультету соціальних і технічних наук Нижньосилезької вищої школи в місті Вроцлав, держава Польща, по напрямку журналістика і соціальна комунікація, навчання стаціонарне, першого ступеня. Період навчання 3 роки у період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2021 року.

Дані обставини встановлено судовими рішеннями у цивільній справі за № 712/5865/19 (провадження № 2/712/2828/19), що набрали законної сили 20 березня 2020 року, а відтак, в силу вимог ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 20 березня 2020 року з відповідача стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на період її навчання у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 26 квітня 2019 року і до закінчення навчання, тобто до 30 вересня 2021 року, але не більше як до досягнення нею 23 річного віку. Дане судове рішення набрало законної сили 20 березня 2020 року.

У зв`язку з цим, 02 квітня 2020 року Соснівським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист у цивільній справі № 712/5865/19.

Постановою головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хорошої Н.В. (далі по тексту - державний виконавець або ДВС) від 05 травня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61960722 з виконання виконавчого листа № 712/5865/19 від 02 квітня 2020 року.

28 травня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні за № 61960722 у зв`язку з чим звернуто стягнення на доходів у виді пенсії, що отримує ОСОБА_2 у Бориспільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України. Зобов`язано проводити утримання в розмірі 50% заробітку (доходу) боржника до відрахування загальної суми заборгованості, яку нарахувати з 26 квітня 2019 року до заробітку (доходу) ОСОБА_2 .. Після утримання заборгованості, проводити утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) боржника до закінчення навчання ОСОБА_1 , тобто до 30 вересня 2021 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку.

ОСОБА_2 є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності за 2 групою, загальне захворювання. Наведене підтверджується пенсійним посвідченням за № НОМЕР_1 виданого 02 жовтня 2013 року Пенсійним фондом України.

Матеріали справи не містять доказів наявності у відповідача інших джерел доходу (заробітку).

Зважаючи на вказане вище, суд звертає увагу на те, що борг зі сплати аліментів нараховано державним виконавцем лише 28 травня 2020 року. Тобто, на період з 26 квітня 2019 року (дата звернення до суджу з позовом про стягнення аліментів) по 19 березня 2020 року (набуддя постановою апеляційного суду законної сили) - боргу зі сплати аліментів не було, через наявність судового спору та відсутність остаточного судового рішення у цивільній справі за № 712/5865/19; з 19 березня 2020 року по 04 травня 2020 року - через непред`явлення в цей період виконавчого листа від 02 квітня 2020 року до виконання у відділ ДВС та з 05 травня 2020 року по 27 травня 2020 року, оскільки лише 28 травня 2020 року на підставі постанови державного виконавця здійснено його нарахування.

Проте, наведене не спростовує і не нівелює вимоги ч.1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ч. 1 ст. 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.

Так, відповідач, будучи обізнаним про наявний судовий спір, за яким вирішується питання щодо стягнення з нього на користь доньки аліментів на навчання, в силу вимог ч. 1 ст. 187 СК України, міг до завершення розгляду цивільної справи подати заяву про відрахування з його заробітку (доходів) аліментів, проте наведеним правом не скористався.

Разом з тим, суд звертає увагу, що це право платника аліментів, а не його обов`язок. Сам обов`язок щодо сплати аліментів виник у ОСОБА_2 на підставі ухваленого 20 березня 2020 року судового рішення та пред`явлення 05 травня 2020 року виконавчого листа до виконання.

Згідно листа ДВС № 60964 від 17 серпня 2020 року у виконавчому провадженні № 61960722 наявна заборгованість за ОСОБА_2 у розмірі 34642 грн. 46 коп., яка утримується із пенсії боржника в розмірі 50% (в тому числі 1/6 поточних).

Крім того, згідно довідки - розрахунку заборгованості по аліментах за період з 26 квітня 2019 року по 30 серпня 2020 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість в розмірі 34642 грн. 46 коп. та надано сам розрахунок зведений у таблицю.

Дослідженням цих даних суд встановив, що в період з травень - червень 2019 року з боржника підлягали стягненню аліменти в розмірі 2495 грн. 00 коп. щомісяця, в період з липня по листопад 2019 року - в розмірі 2606 грн. 66 коп. щомісяця, в період з грудня 2019 року по серпень 2020 року - в розмірі 2730 грн. 00 коп. В серпні 2020 року боржником здійснено перший платіж в розмірі 8490 грн. 00 коп. в рахунок погашення заборгованості.

Станом на липень 2020 року борг у виконавчому провадженні № 61960722 становив 40279 грн. 13 коп.

Суд звертає увагу на те, що доказів подальшого невиконання судового рішення та накопичення / зростання боргу у відповідача щодо сплати аліментів, суду сторонами не надано. В свою чергу суд, згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми за боргованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Спору між сторонами щодо розміру нарахованої заборгованості із сплати аліментів не має. Доказів протилежного суду не надано, відтак суд приймає їх розмір, обчислений державним виконавцем, за основу.

За змістом ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язан-ня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У своїй постанові Велика палата Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі за № 333/6020/16-ц змінив формулу нарахування пені та зазначив, що пеня за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 3 від 15 травня 2006 року зазначено,що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перераху-ванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно вимог ст. 214 ЦПК України, повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно вимог ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов`язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов`язковому виконанню.

Відтак, суд приходить переконання щодо відсутності в діях відповідача вини щодо утворення заборгованості зі сплати аліментів за період судового розгляду справи в період з 26 квітня 2019 року по 20 березня 2020 року, за період отримання, пред`явлення до виконання виконавчого листа та нарахування самого розміру заборгованості - з 21 березня по 28 травня 2020 року.

В свою чергу судом, у вище наведених висновках вже зазначено, що виконавчий лист від 02 квітня 2020 року пред`явлено до виконання, та у зв`язку з цим відкрито виконавче провадження лише 05 травня 2020 року. Саму ж заборгованість зі сплати аліментів нараховано державним виконавцем лише 28 травня 2020 року та постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 61960722 звернуто стягнення на доходів у виді пенсії, що отримує ОСОБА_2 у Бориспільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України.

Вказану вище постанову державний виконавець мав невідкладно надіслати до Бориспільсь-кого об`єднаного управління Пенсійного фонду України з метою виконання судового рішення від 20 березня 2020 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на навчання.

Матеріали справи не містять доказів коли саме державним виконавцем направлено, а Бориспільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України отримано для виконання постанову від 28 травня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 61960722.

Разом з тим, в серпні 2020 року в рахунок погашення заборгованості відповідача зараховано перший платіж в розмірі 8490 грн. 00 коп., в той час як обов`язковим відрахуванням в цей період є сума в розмірі 2730 грн. 00 коп. Наведене свідчить про стягнення з ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження № 61960722 аліментів за період з червня по серпень 2020 року включно, в тому числі поточних 1/6 частки від доходу (8190 грн. 00 коп. (2730 грн. 00 коп. х 3) + 300 грн. 00 коп.). Доказів протилежного суду сторонами не надано.

Наведене свідчить про виконання судового рішення від 20 березня 2020 року в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 .. В свою чергу, дії державного виконавця чи відповідальної особи Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо невчасного направлення постанови чи відрахування грошових коштів у поточному місяці в рахунок погашення зобов`язання боржника, не можуть свідчити про наявність вини в діях відповідача щодо зволікання/ ухилення від сплати присуджених аліментів.

Підсумовуючи наведене вище, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_2 наслідків, передбачених ч. 1 ст. 196 СК України та, як наслідок, не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно вимог ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Відтак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

Враховуючи наведене вище та керуючись ст. 71 Закону України «Про виконавче проваджен-ня» ст. 12, 13, 18, 76- 81, 133, 141, 258-259, 261, 264-265, 353-354 ЦПК України, ст. 195, 196, 199 СК України, ст. 549 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 05 травня 2021 року.

Суддя Л.В. Яковлєва