Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

у складі: головуючого судді - Решетова В.В.

секретар судового засідання - Сушко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новотроїцьке Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

19.10.2020 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, мотивуючи це тим, що він має у приватній власності легковий автомобіль ГАЗ 31105 випуску 2007 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 15.11.2017 року від доручив ОСОБА_7 та ОСОБА_5 вчинити певні юридично значимі дії з приводу належного йому автомобілю. В жовтні 2020 року йому стало відомо, що відповідач незаконного заволодів автомобілем та користується ним до цього часу. На його заяву про повернення автомобілю не відповідає. Просить витребувати у відповідача та передати йому автомобіль ГАЗ 31105 випуску 2007 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Представник позивача адвокат Зайцев М.П. надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача ОСОБА_1 , просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, з підтсав того, що його дружина ОСОБА_3 є власником оспорюваного автомобіля, який купила у ОСОБА_1 .

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти позову, просила відмовити в його задоволенні, обґрунтовуючи тим, що вона є власником автомобіля ГАЗ 31105 д/н НОМЕР_3 2007 року. 25.03.2021 року вона та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу вказаного автомобілю, в підтвердження цього надала копію технічного паспорту автомобіля.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що він купив автомобіль ГАЗ 31105 д/н НОМЕР_3 2007 року у ОСОБА_5 по генеральній довіреності. В 2019 році він захворів та перебував у лікарні. В цей час його син ОСОБА_6 продав вказаний автомобіль ОСОБА_2 . Бачив оспорюваний автомобіль в дворі ОСОБА_2 .

Суд, вислухавши доводи сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в справі покази свідка, письмові докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступних висновків.

За положеннями частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частини перша статті 203 ЦК України), особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частини друга статті 203 ЦК України), волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частини третя статті 203 ЦК України), правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частини п`ята статті 203 ЦК України), правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частини шоста статті 203 ЦК України).

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Відповідно до статей 626 та 627 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 ЦК України встановлює, що зміст договору становлять умови визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно положень частини першої статті 638 ЦК України істотними умовами цивільно-правового договору є умова про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок № 1200), та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок № 1388), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки відповідних договорів.

Як встановлено ході судового розгляду вказаної справи, зокрема, в судовому засіданні 25.03.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу автомобіля ГАЗ 31105 д/н НОМЕР_3 2007 року. 25.03.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_3 стала власником вказаного вище автомобіля, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 25.03.2021 року серії НОМЕР_4 .

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За положеннями статей 317, 319 ЦК України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Положеннями частин першої та другої статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до частин першої та четвертої статті 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до положення статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (частина третя пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

У пункті 26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено у частині першій статті 388 ЦК України.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Так, у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 183/7765/15 (провадження № 61-18542св19) зроблено висновок, що витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Подібний висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 752/22080/16 (провадження № 61-12256св19), відповідно до якого спосіб захисту прав у вигляді витребування майна, придбаного за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, застосовується у випадку відсутності між сторонами договірних відносин.

Таким чином, необхідною умовою правильного застосування положень статей 387, 388 ЦК України є відсутність між сторонами зобов`язальних (договірних) правовідносин.

Як вже було встановлено судом вище у даному рішенні, на момент розгляду справи ОСОБА_3 є добросовісним набувачем автомобіля ГАЗ 31105 д/н НОМЕР_3 2007 року, а відповідач ОСОБА_2 ніякого відношення до автомобіля не має, у нього відсутній в наявності автомобіль, оскільки обставини справи вказують на те, що зазначений транспортний засіб вибув від ОСОБА_1 з його волі, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки 25.03.2021 року позивач перестав бути власником предмету позову та втратив право вимоги автомобіля ГАЗ на свою користь.

Керуючись статями 4, 12, 13, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Решетов