Справа 206/3621/21
Провадження 2/206/1203/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Ільїній І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи Самарський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, про визнання факту батьківства

за участю:

представника позивача - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтувавши останній тим, що починаючи з середини квітня 2011 року ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 , який 14 квітня 2011 року звільнився з місць позбавлення волі і прибув мешкати за місцем своєї реєстрації по АДРЕСА_1 . Останні розпочали жити як чоловік і дружина, вести спільне господарство, дбати один про одного та мали спільний бюджет. Майже відразу з`ясувалось, що ОСОБА_1 завагітніла. Вважаючи, що біографія батька може обмежити майбутнього малюка у виборі професії, на сімейній нараді було вирішено не вносити ОСОБА_5 як батька у свідоцтво про народження дитини. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2 , в свідоцтві про народження якого батьком зі слів матері було записано ОСОБА_6 . ОСОБА_5 забрав породіллю з лікарні, а потім звернувся до паспортного столу і зареєстрував ОСОБА_6 за згодою ОСОБА_1 за своєю адресою, де також була зареєстрована його мати ОСОБА_7 . Починаючи з квітня 2011 року, на момент народження і до часу смерті, ОСОБА_5 постійно мешкав однією сім`єю з ОСОБА_1 , вони разом виховували спільну дитину - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у родині відбулась трагедія, під час сімейної сварки ОСОБА_1 вдарила свого чоловіка і батька дитини ОСОБА_5 ножем у ногу, від чого останній помер. Під час досудового розслідування батьки померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_7 і ОСОБА_3 були визнані потерпілими і під час надання свідчень як під час досудового розслідування, так і в суді, підтвердили той факт, що ОСОБА_2 є їх рідним онуком. Зважаючи на те, що визнання факту батьківства померлого ОСОБА_5 щодо неповнолітнього ОСОБА_2 є необхідним з метою захисту майнових прав дитини, зокрема, після підтвердження факту спорідненості у ОСОБА_2 виникне право на отримання відповідної пенсії, спадку після смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком малолітнього ОСОБА_2 , та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, виключивши раніше здійснений запис - ОСОБА_6 та зазначити батьком ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 03 вересня 2021 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. До участі у справі у якості третьої особи залучено Орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області. Від Самарського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Восьмої Дніпровської державної нотаріальної контори витребувано докази.

Ухвалою суду від 04 листопада 2021 року замінено третю особу, а саме Орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області. До участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача залучено Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради.

Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, вирішено викликати для допиту в судовому засіданні свідків.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали позовну заяву, просили її задовольнити, вказавши, що ОСОБА_5 за життя визнавав ОСОБА_2 власним сином.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, 15 листопада 2021 року до суду надійшли письмові пояснення останнього, відповідно до яких ОСОБА_3 визнав позовні вимоги та стверджує, що ОСОБА_2 є його рідним онуком і рідним сином ОСОБА_5 . Вказав, що йому було відомо про те, що в свідоцтві про народження ОСОБА_2 . ОСОБА_5 в якості батька записаний не був. Вважає, що було б правильним, якщо у свідоцтві про народження онука було зазначено, що його рідний батько саме ОСОБА_5 , оскільки той дуже пишався народженням сина, жив заради дитини.

Представники третіх осіб до суду не з`явились, від представника Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області 08 грудня 2021 року до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких до Реєстру мешканців Слобожанської селищної територіальної громади малолітній ОСОБА_2 з моменту народження та до 08 грудня 2021 року на території Слобожанської селищної територіальної громади не зареєстрований, місце фактичного проживання дитини не підтверджено. За інформацією наданою Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), виявлено запис про смерть № 699 від 05 серпня 2014 року на ОСОБА_5 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Просили розглянути справу без участі їх представника.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що він був товаришем ОСОБА_5 , після того, як той звільнився з місць позбавлення волі в нього були гарні відносини з ОСОБА_1 , після народження спільної дитини він був гарним батьком. Вказав, що йому невідомо чому ОСОБА_5 не був записаний в якості батька ОСОБА_2 в свідоцтві про народження останнього, адже ОСОБА_5 хотів щоб він був записаний в якості батька в свідоцтві про народження сина.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що є матір`ю ОСОБА_1 . Вказала, що ОСОБА_1 знала ОСОБА_5 з дитинства. Коли ОСОБА_5 у 2011 році звільнився з в`язниці, він з ОСОБА_1 почали жити разом, остання завагітніла та народила його дитину. Вказала, що в свідоцтві про народження дитини ОСОБА_5 не зазначено в якості батька, оскільки на той час вони з ОСОБА_1 не перебували в шлюбі. Пояснила, що впевнена, що ОСОБА_5 був батьком ОСОБА_2 , а сам ОСОБА_5 визнавав ОСОБА_2 власним сином.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 пояснила, що мешкала на одній вулиці з ОСОБА_5 та його матір`ю ОСОБА_7 . Вказала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 товаришували з дитинства та в них виникло почуття кохання. Після того, як ОСОБА_5 потрапив до в`язниці, ОСОБА_1 писала йому листи, чекала на його повернення. Після повернення ОСОБА_5 , вони почали жити разом, приблизно за рік народився син ОСОБА_2 . На той час сам ОСОБА_5 підтверджував, що ОСОБА_2 це його син. Вказала, що в свідоцтві про народженні ОСОБА_2 було вирішено не зазначали батьком ОСОБА_5 , оскільки той мав судимості.

Заслухавши доводи позивача та її представника, покази свідків, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 14 квітня 2011 року ОСОБА_5 було умовно-достроково звільнено від відбування покарання за вироком суду, вибув за місцем реєстрації - АДРЕСА_1 (а. с. 23).

Допитана 05 серпня 2014 року в ході досудового розслідування в якості потерпілої ОСОБА_7 пояснила, зокрема, що ОСОБА_5 після звільнення з в`язниці почав спільно мешкати з ОСОБА_11 , в них народився спільна дитина - син ОСОБА_12 (а. с. 31-33).

Допитаний 04 серпня 2014 року в ході досудового розслідування в якості потерпілого ОСОБА_3 пояснив, зокрема, що після звільнення ОСОБА_5 з в`язниці, останній почав спільно мешкати з ОСОБА_11 , в них народився син ОСОБА_12 (а. с. 35-35).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2 , батьком зазначено ОСОБА_6 , про що Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області видано свідоцтво про народження, зроблено відповідний актовий запис за № 49 (а. с. 10).

11 жовтня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 укладено шлюб, ОСОБА_11 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_13 », про що Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції видано свідоцтво про шлюб, зроблено відповідний актовий запис № 340 (а. с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, про що Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть, складено відповідний актовий запис № 699 (а. с. 12).

Відповідно до характеристики ОСОБА_5 , наданою головою квартального комітету № 14 Івановою від 04 серпня 2014 року, останній був одружений, мав сина народженого ОСОБА_1 до реєстрації шлюбу, якого ним не було усиновлено після реєстрації шлюбу (а. с. 25).

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2015 року ОСОБА_1 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі (а. с. 14-20).

Розпорядженням голови Адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради № 80-р від 14 червня 2021 року вирішено повернути на виховання ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_2 (а. с. 54).

Згідно із ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також того народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Відповідно до п. 1 ст. 3 ч. І Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 статті 125 СК України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Отже, у зв`язку з тим, що на момент народження дитини ОСОБА_2 , тобто станом на 18 січня 2012 року, ОСОБА_1 не перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , останні між собою дійшли згоди про те, що ОСОБА_5 не слід зазначати в якості батька дитини, через що той не звертався із відповідною заявою до органів державної реєстрації актів цивільного стану, відомості про батька у свідоцтві про народження дитини були зазначені за правилами ч. 1 ст. 135 СК України, а саме вказано прізвище матері « ОСОБА_14 », а ім`я та по батькові за її вказівкою « ОСОБА_15 ».

Відповідно до частини першої статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.

Тлумачення норм статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України).

За приписами статей 12, 81, 89 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини третя, четверта статті 4 ЦПК України).

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують факт батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.

Таким чином, в ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в період з квітня 2011 року до моменту смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 спільно мешкали та вели спільне господарство, яке не припинялось до моменту зачаття дитини ОСОБА_2 , спільно виховували та утримували останнього після його народження, а сам ОСОБА_5 за життя визнавав ОСОБА_2 власним сином.

При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_5 , визнав позовні вимоги в повному обсязі та підтвердив, що ОСОБА_2 є його рідним онуком і рідним сином ОСОБА_5 , що в повній мірі узгоджується із наданими в судовому засіданні показами свідків, які підтвердили, що ОСОБА_2 дійсно є сином ОСОБА_3 .

Вказані обставини узгоджуються з долученими до матеріалів справи доказами у вигляді спільних сімейних фотографій ОСОБА_5 разом з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також спільних фотографій членів сім`ї з малолітнім ОСОБА_2 (а. с. 72-74).

Зважаючи на те, що малолітній ОСОБА_2 є рідним сином померлого ОСОБА_5 , то відповідно до норм ст. 1261 ЦК України останній відноситься до спадкоємців першої черги, отже від встановлення в судовому порядку факту батьківства залежить, зокрема, і виникнення права ОСОБА_2 на спадкування після смерті батька, при тому, що у позасудовому порядку встановити факт батьківства не представляється можливим.

За таких обставин, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт того, що померлий ОСОБА_5 є рідним батьком малолітнього ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до абз. 2 п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають відповідні органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Отже, ухвалення судом рішення про встановлення факту батьківства є підставою для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 259, 263-265, 268, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є підставою для внесення зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_2 № 49 від 25 січня 2012 року зробленого Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме у графі «Батько» виключити запис здійснений на підставі ст. 135 СК України « ОСОБА_6 , громадянин України», та вказати батьком « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України».

Судові витрати з розгляду даної справи віднести за рахунок держави.

Повний текст рішення складено 10 грудня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук