Справа № 344/4588/21
Провадження № 2/344/2412/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Атаманюка Б. М.,

секретаря Гудяк Х.М.,

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 з позовною вимогою про вселення її з неповнолітньою дочкою ОСОБА_4 в житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1 , зобов`язавши відповідачку не чинити їй перешкоди в користуванні виділеним житлом, а саме кімнатою 2 площею 18,1 кв.м. та підсобними приміщеннями. Позовна заява мотивована тим, що вона є власницею 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Інша 1/2 частина квартири належала до ІНФОРМАЦІЯ_1 її колишньому чоловікові, який 24.01.2017 подарував свою частку відповідачу по справі. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30.01.2017 шлюб між нею та колишнім чоловіком розірвано, дочку ОСОБА_4 08.01.2016 залишено проживати із матір`ю. Квартира розташована на 7 поверсі 10 поверхового будинку та складається з 2-х кімнат житловою площею 32,2 кв.м. в тому числі кімнати 1 пл. 14,1 кв.м., кімнати- 2 площею 18,1 кв.м., кухні площею 20,2 кв.м. вбиральні 1,7 кв.м., ванної кімнати площею 4,3 кв.м., коридора площею 7,4 кв.м., загальною площею 65,8 кв.м. Реальний розподіл квартири неможливий по технічним умовам, тому вона звернулася до суду про встановлення порядку користування квартирою. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 04.12.2019 їй в користування була виділена житлова кімната площею 18,1кв.м., інша кімната площею 14,1 кв.м., підсобні приміщення - коридор, вбиральню, кухню, ванну кімнату, залишено у спільному користуванні. Як до вирішення позову щодо порядку користування житловими приміщеннями, так і в даний час, вона не може користуватися житлом, так як відповідач поміняла серцевини замків у вхідних дверях, її в квартиру не впускає. Ці обставини підтверджуються постановами державного виконавця щодо виконання рішення суду по виконавчому листі від 23.06.2020 стосовно зобов`язання відповідача не чинити їй перешкод в користуванні виділеною кімнатою та підсобними приміщеннями. В квартирі продовжують перебувати її речі. Маючи житло вона позбавлена права на його використання. Іншого житла в неї немає, і вона змушена проживати разом з батьками.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові, додатково суду пояснила, що факт перешкоджання в користуванні житловим приміщенням підтверджений в рішенні Івано-Франківського міського суду від 04.12.2019, яким встановлено порядок користування квартирою, та зобов`язано відповідача не чинити їй перешкоди. На даний час вона немає інших доказів на підтвердження факту перешкоджання користування квартирою. Просила позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача щодо задоволення позову заперечила, суду пояснила, що 24.01.2017 р., тобто під час перебування позивача у шлюбі з ОСОБА_6 , останній за спільною згодою з позивачем подарував 1/2 частину квартири відповідачу, що було обґрунтованим рішенням, оскільки придбання даної квартири було профінансоване відповідачем. Такі дії протягом встановленого законом строку позивачем не оскаржувалися. В провадженні Івано-Франківського міського суду перебуває об`єднана цивільна справа № 344/2559/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, стягнення судових витрат, та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме ? частину квартири. На даний час у вказаній справі триває судовий розгляд, а тому вважає за необхідне зупинити провадження у справі. Оскільки 1/2 частина квартири придбана позивачем за час шлюбу, то є об`єктом спільної сумісної власності та підлягає поділу, у зв`язку з чим не може бути предметом розгляду в даному судовому провадженні. Зазначає, що відповідач не чинить позивачу перешкод в користуванні квартирою, і в матеріалах справи немає доказів, які підвереджують цю обставину. Просила в позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, представника відповідача, судом встановлено такі обставини.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, позивачу та відповідачу на праві приватної спільної часткової власності, належить по 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.3-5).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 04.12.2019 (справа № 344/2655/17) встановлено порядок користування житловими приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1 . Так, позивачу ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_4 залишено в користуванні житлову кімнату 2 площею 18,1 кв.м., відповідачу ОСОБА_3 залишено в користуванні житлову кімнату 1 площею 14,1 кв.м.. Підсобні приміщення - коридор, вбиральню, кухню, ванну кімнату залишено у спільному користуванні. Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні виділеною їй кімнатою та підсобними приміщеннями (а.с.25-29).

З досліджених матеріалів справи, суд заначає наступне.

Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних права бо виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із позовом про вселення, позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою. Посилання позивача на рішення Івано-Франківського міського суду від 04.12.2019 р. (справа № 344/2655/17) на підтвердження факту такого перешкоджання, суд не бере до уваги, оскільки в цьому судовому рішенні суд встановивши факт перешкоджання користування квартирою зобов`язав відповідача не чинити такі перешкоди, тобто порушене право позивача за таким фактом перешкоджання було припинено цим рішенням.

Таким чином позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення їй перешкод відповідачем в користуванні житлом, що є підставою відмови з задоволенні позову, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Оскільки представником відповідача не заявлено судових витрат, а позивачем оплачено судовий збір, розподіл судових витрат, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, між сторонами не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись 12, 13, 81, 89, 263-268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 05.05.2021 р.

Головуючий суддя Атаманюк Б. М.