Справа № 645/3088/21>
Провадження № 2-о/645/111/21>
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Мартинової О.М.,

секретаря судового засідання - Кривченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: наближатися на 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вести телефонні розмови або контактувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через інші засоби зв`язку особисто, а також через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці йому невідомому, а також переслідувати ОСОБА_1 та в будь-який спосіб спілкуватися із нею.

В обґрунтування заяви зазначено, що заявниця мешкає разом з донькою ОСОБА_3 , онуком ОСОБА_4 , сином ОСОБА_2 , та матір`ю ОСОБА_5 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належить останнім на праві користування. Крім того, зазначає, що її син ОСОБА_2 систематично вчиняє насильницькі дії відносно неї та її родичів. При цьому, вказала, що 17.06.2020 року Фрунзенським районним судом м. Харкова вже приймалось рішення про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 за фактом вчинення ним домашнього насильства, із забороною перебувати за місцем проживання потерпілої та його фактичним місцем реєстрації за вказаною вище адресою. Проте, ОСОБА_2 у 2020 року неодноразово порушував обмежувальний припис, про що правоохоронними органами складалися відповідні протоколи про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 173-2 КУпАП України. Заявниця посилається, що у 2021 році ОСОБА_2 став поводитися ще більш зухвало, погрожував донці заявниці та онуки вбивством, нападав на них, намагався зґвалтувати доньку, закривав у кімнаті неповнолітнього онука, різав собі руки, агресивно себе поводив по відношенню до заявниці, постійно лається нецензурними словами. Разом с тим зазначила, що визнана потерпілою у кримінальному провадженні № 0002130 від 18.12.2020 року ст. 126-1 КК України, яке розслідується слідчим Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області. Таким чином, заявниця морально не готова вже більше терпіти такий стан, та не може допустити, щоб вона, її донька, та онук були об`єктом психологічного та фізичного насильства й надалі бачили агресивні дії з боку ОСОБА_2 , тому звертається до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно її сина.

Ухвалою суду від 13.05.2021 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 , що діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 207 від 19 квітня 2021 року, не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлені належним чином, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, а також просили заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Беручи до уваги необхідність дотримання строку, протягом якого може бути розглянута дана справа (72 години), суд вважає за необхідне провести розгляд справи у відсутність заінтересованої особи.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, викладені у заяві про встановлення обмежувального припису, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками зазначено є ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04.06.2020 року.

Рішенням Виконавчого комітету Фрунзенської районної ради від 19.02.2008 року визнано ОСОБА_5 наймачем двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Зобов`язано начальника дільниці № 53 Фрунзенської філії КП «Жилкомсервіс» укласти договір найму квартири АДРЕСА_1 із ОСОБА_5 до договору найму включити наймача - ОСОБА_5 , дочку - ОСОБА_1 , чоловіка дочки - ОСОБА_7 , онука - ОСОБА_3 , онука - ОСОБА_2 , правнука - ОСОБА_4 .

Як вбачається з інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 11.05.2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_5 , 1936 року народження, ОСОБА_2 , 1986 року народження, ОСОБА_3 , 1985 року народження, ОСОБА_1 , 1963 року народження, ОСОБА_4 , 2003 року народження.

Заявниця зазначає в заяві, що її син - ОСОБА_2 періодично вчиняє психологічне насильство відносно заявниці та її родичів, що виражається у погрозах застосування фізичного насилля, висловлюваннях нецензурною лайкою, сварках.

Матеріали справи свідчать, що заявниця неодноразово зверталась за захистом до поліції, у зв`язку із вчиненням щодо неї домашнього насилля.

З відповіді начальника Управління організаційно - аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Харківській області Маслій Є. від 10.02.2021 року вбачається, що в період з 01.01.2019 року по 20.01.2021 року систематично надходять звернення на спецлінію «102» щодо подій за адресою: АДРЕСА_1 стосовно сина заявниці ОСОБА_2 .

Також, з відповіді, Управління організаційно - аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Харківській області Маслій Є. від 06.04.2021 року, вбачається, що в період з 01.02.2021 року по 29.03.2021 року систематично надходять звернення на спецлінію «102» щодо подій за адресою: АДРЕСА_1 стосовно сина заявниці ОСОБА_2 . Всі звернення ОСОБА_1 зареєстровані в Єдиному обліку ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 червня 2020 року видано обмежувальний припис, яким заборонено ОСОБА_2 наближатися на 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонено ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, йому невідомому, а також переслідувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Крім того, згідно із копії Витяга із ЄРДР № 0002130 від 18.12.2020 року, за заявою ОСОБА_1 були внесені відомості за ст. 126-1 КК України, у зв`язку із вчиненням щодо неї домашнього насилля з боку ОСОБА_2 .

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.01.2021 року ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді шестидесяти годин громадських робіт.

Також в матеріалах справи є заява ОСОБА_1 від 09.05.2021 року адресована ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області з проханням прийняти міри до її сина ОСОБА_2 , який систематично вживає алкогольні напої, погрожує фізичною розплатою.

Проте ОСОБА_2 продовжує поводити себе зухвало та агресивно, всіляко ображаючи заявницю, застосовуючи до неї та інших родичів фізичне насильство та умисні дії психологічного характеру. За твердженням заявниці, вона не може допустити щоб члени її родини були об`єктом психологічного та фізичного насильства з боку ОСОБА_2 .

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Так, правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини.

Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб. Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні.

07 листопада 2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07 грудня 2017 року прийнято Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, моржування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вказані положення, суд зазначає, що на спростування позиції та доводів заявника, жодних доказів заінтересованою особою подано не було.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Зі змісту статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має, зокрема, постраждала особа або її представник.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті.

Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи.

Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Надаючи оцінку ризикам, на які посилалися заявниця, суд приймає до уваги доводи заявниці, яка посилаючись на докази, підтвердила факти неодноразових конфліктів між сторонами, а тому пояснення заявника можна сприйняти за об`єктивно вільні та неупереджені.

Таким чином, на підставі наданих заявником належних та допустимих доказів, судом було встановлено обставини вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 ..

При цьому, суд приймає до уваги, що 17.06.2020 року відносно ОСОБА_2 був винесений обмежувальний припис, суд вважає, що в ході розгляду даної заяви знайшли своє підтвердження факти вчинення ОСОБА_2 психологічного насильства відносно заявниці, однак, зважаючи на неодноразовість вчинення таких дій, які свідчать про те, що вчинення ОСОБА_2 психологічного насильства щодо заявниці має місце тривалий час, суд вважає, що існують і надалі ризики можливого продовження таких дій з боку ОСОБА_2 .

З огляду на наведене та з урахуванням наданих заявницею доказів суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявниці, тому з метою забезпечення дієвого та ефективного захисту інтересів ОСОБА_1 доцільно встановити відносно ОСОБА_2 обмежувальний припис строком на шість місяців.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись статтями 4, 6, 10, 18, 258-259, 263-265, 273, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наближатися на 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вести телефонні розмови або контактувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через інші засоби зв`язку особисто, а також через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці йому невідомому, а також переслідувати ОСОБА_1 та в будь-який спосіб спілкуватися із нею.

Встановити строк дії обмежувального припису - 6 (шість) місяців.

Строк дії обмежувального припису рахувати з дня ухвалення рішення.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Про видачу обмежувального припису кривднику ОСОБА_2 інформувати СВ ВП №2 ХРУП №2 Головного управління національної поліції в Харківській області для взяття громадянина ОСОБА_2 на профілактичний облік, а також Адміністрацію Немишлянського району Харківської міської ради.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення до Харківського апеляційного суду, враховуючи п. 15.5. Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України, через Фрунзенський районний суд м. Харкова, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 14.05.2021 року.

Головуючий суддя - О.М. Мартинова