Дата документу 21.04.2021 Справа № 2-1076/10
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 2-1076/10 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/1590/21 Жупанова І.Б.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Гончар М.С.

Полякова О.З.

При секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відділу громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського РВ УМВС України в Запорізькій області про усунення перешкод у здійсненні права власності,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2004 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , яким просила визнати недійсним укладений 01 листопада 1999 року між нею та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що відповідач ввела її в оману щодо обставин продажу нерухомого майна.

У липні 2004 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11 березня 2010 року просила усунути перешкоди в користуванні належною їй квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з неї відповідачів та зобов`язати відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського РВ УМВС України в Запорізькій області зняти відповідачів з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що попередні власники квартири після її продажу відмовилися звільняти її та знятися з реєстрації в добровільному порядку.

У лютому 2005 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив визнати недійсним укладений 01 листопада 1999 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посилаючись на фіктивність оспорюваного правочину.

У квітні 2005 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання оспорюваного відповідачами правочину дійсним.

У січні 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з заявою про зміну та збільшення позовних вимог, заявивши спільні позовні вимоги до ОСОБА_2 та голови Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради про визнання договору купівлі-продажу квартири від 01 листопада 1999 року недійсним та скасування розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради № 1002 від 01 квітня 1999 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_3 з питання дозволу на продаж квартири».

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 01 березня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та скасування розпорядження залишено без розгляду за заявою представника позивачів.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 23 березня 2010 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочину дійсним залишено без розгляду за заявою представника ОСОБА_2 .

Рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 31 березня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довела наявності в неї права власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки договір купівлі-продажу вказаної квартири від 01 листопада 1999 року не був посвідчений нотаріально та є нікчемним.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 27 травня 2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 31 березня 2010 року залишено без змін.

У січні 2018 року ОСОБА_1 , який не брав участі в справі, але вважає, що судовим рішенням вирішено питання щодо його прав, обов`язків, свобод та інтересів, подав апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 31 березня 2010 року.

Вважав, що висновок суду про відсутність у ОСОБА_2 права власності на зазначену квартиру стосується, у тому числі, його прав, оскільки квартира була придбана в період перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 січня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за вказаною скаргою з тих підстав, що рішенням суду першої інстанції не вирішувалися питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду від 04 липня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено: ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 січня 2018 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 31 березня 2010 року без змін.

Постановою Верховного Суду від 10 лютого 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, посилається на неналежну оцінку доказів, просить скасувати рішення суду та закрити провадження в справі. Апеляційну скаргу мотивує тим, що він не був залучений до участі у справі, але рішення суду стосується його прав та обов`язків, оскільки спірна квартира була придбана у шлюбі, а відтак також є його власністю. Зазначає, що оскаржуване судове рішення було сфабриковане його дружиною та колишніми власниками квартири, які перебували у дружніх стосунках, з метою уникнення поділу квартири при поділі майна подружжя. Серед інших доводів апеляційної скарги розгляд справи без залучення належних осіб, набуття на час розгляду справи сили іншим судовим рішенням, яким вже було на той час вирішено спір.

19 квітня 2021 року представник ОСОБА_2 адвокат Сердюк Роман Вікторович звернувся до Запорізького апеляційного суду із заявою, яку підтримав у судовому засіданні апеляційної інстанції, в якій просив закрити провадження у справі в зв`язку з його відмовою від позову. Зазначив також, що передбачені законом наслідки відмови від позову йому відомі.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_2 адвоката Сердюк Роман Вікторович.

Відповідно до частини 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 1 частиною 2 статті 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частиною 1 статті 377 ЦПК судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Статтею 373 ЦПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Наслідки закриття провадження у справі в зв`язку з відмовою позивача від позову, передбачені ч. 2 ст. 256 ЦПК України, ОСОБА_2 відомі.

Оскільки відмова ОСОБА_2 в особі її представника ОСОБА_5 від позову не суперечать закону, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви, прийняття відмови ОСОБА_2 позову, процесуальними наслідками чого є визнання рішення суду першої інстанції нечинним та закриття провадження у справі..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 205, 206, 368, 374, 377 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову представника ОСОБА_2 в особі адвоката Сердюк Романа Вікторовича від позову до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відділу громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського РВ УМВС України в Запорізькій області про усунення перешкод у здійсненні права власності.

Рішення Шевченківського районного суду Запорізької області від 31 березня 2010 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відділу громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського РВ УМВС України в Запорізькій області про усунення перешкод у здійсненні права власності закрити.

Дата складання повної ухвали 26 квітня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: Бєлка В.Ю.

Судді: Гончар М.С.

Поляков О.З.