Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/3711/21
Провадження № 2/209/1346/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лобарчук О.О.

при секретарі Золотих Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду міста Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Кам`янська теплопостачальна компанія" про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати Комунальне підприємство Кам`янської міської ради "Кам`янська теплопостачальна компанія" виключити із суми заборгованості ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 за послуги теплопостачання належної йому квартири за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників, що виникла до 06 травня 2021р.

В обґрунтування свого позову вказав, що він став власником 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 06 травня 2021 року. Право власності було зареєстровано приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Морозовою О.В. 06 травня 2021 року. Після придбання вказаної квартири та її реєстрації він постав перед фактом заборгованості попереднього власника квартири за теплопостачання.

Під час написання заяви від 04.08.2021 р. про відкриття на своє ім`я особового рахунку в абонентському відділі КП КМР «Кам`янська теплопостачальна компанія» позивач повідомив відповідача, що не має наміру відповідати за борги попередніх власників квартири, але працівники відповідача повідомили, що ніхто заборгованість перераховувати не буде, і вони все одно будуть заборгованість покладати на нього.

02.09.2021р. відповідач по справі направив позивачу відповідь на заяву про відкриття особового рахунка на його ім`я без заборгованості попереднього власника, в якій було повідомлено, що особовий рахунок відкривається не за особою, а за житловим приміщенням, переоформлення відбувається лише в ПІБ власника або квартиронаймача. При переоформленні особового рахунку вносяться всі необхідні зміни, пов`язані зі зміною квартиронаймача/власника. Після переоформлення особового рахунку на іншого власника номер особового рахунку та всі інші облікові дані по особовому рахунку, залишаються без змін, крім випадків, передбачених законом, таким чином йому було відмовлено у перерахунку заборгованості.

Вважає, що відповідач неправомірно перешкоджає йому у переоформленні особового рахунку на його ім`я, зараховуючи на особовий рахунок № НОМЕР_1 суму заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 42865,64 грн. за період до 06 травня 2021р., оскільки до зазначеного часу позивач послуги не отримував, жодних договорів та інших правочинів або юридичних фактів, актів цивільного законодавства, рішень суду, які б створювали для нього зобов`язання по сплаті за послуги з теплопостачання в період до 06 травня 2021р. не укладав.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача Лисак А.М., який є директором Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Кам`янська теплопостачальна компанія" надав суду відзив на позовну заяву. 1.Вважає позовні вимоги позивача помилковими і такими, що суперечать діючому законодавству України, з огляду на наступне: Статтею 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Але ж статтею 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:

1)при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;

2)при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення;

3)при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору;

4)порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач;

5)будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;

6)споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою;

7)ціну продукції визначено неналежним чином;

8)документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), на яку посилався скаржник (відповідач) в своїх запереченнях зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права , та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1)визнання права;

2)визнання правочину недійсним;

3)припинення дії, яка порушує право;

4)відновлення становища, яке існувало до порушення;

5)примусове виконання обов`язку в натурі;

6)зміна правовідношення;

7)припинення правовідношення;

8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10)визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, Їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч.2 ст.16 ЦК України).

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (ч.З ст.16 ЦК України)».

Згідно статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості (ч. 1 ст.270 ЦК України). Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи (ч.2 ст.270 ЦК України).

Згідно з нормами Цивільного процесуального кодексу України (далі - ІДПК України) та ст.20 ЦК України, кожна особа має право в порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та здійснює свій захист на власний розсуд.

Отже, позивач в своєму позові не довів, що будь-яке його право (майнове чи не майнове) порушується діями чи бездіяльністю підприємства.

Відповідно до змісту положень ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений саме ст.16 ЦК України. Відповідно, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

За положеннями ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Таким чином, обравши спосіб захисту шляхом зобов`язання відповідача виключити із суми заборгованості позивача за послуги теплопостачання належній їй квартири заборгованість попередніх власників, яка виникла до 06 травня 2021р., позивач у відповідності до вимог ЦПК України на засадах змагальності не довів порушення його права зі сторони відповідача КП КМР «Кам`янська теплопостачальна компанія» переконливими, належними та допустимими доказами, а також правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Відповідно до ст.81 ЦПК України: «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом».

З огляду на вищенаведене вбачають, що позивачем був обраний невірний засіб захисту своїх прав і він не надав доказів, що КП КМР «Кам`янська теплопостачальна компанія» якимось чином його права порушило. Зобов`язання відповідача щодо виключення із суми заборгованості за послуги теплопостачання належній позивачу квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість попередніх власників, що виникла до 06 травня 2021р., без зазначення конкретних порушень при нарахуванні такої заборгованості та надання доказів на її спростування, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав. Позивачем в позові не зазначено які самі його права як споживача порушені саме відповідачем та це, позивачем, не доведено жодним документом.

Фактичні обставини, пов`язані із наявністю або відсутністю заборгованості за послуги теплопостачання підлягають доведенню при пред`явленні відповідачем позову про їх стягнення. Отже, сторона звернулася до суду за захистом права за відсутності його порушення іншою стороною, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене.

2.Відповідно наказу Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва №170 від 23.10.2013р. «Про затвердження Порядку відкриття, закриття та ведення особових рахунків для обліку абонентів - споживачів послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій» та житлового законодавства України передбачено, що особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє сукупність даних про житлове приміщення. Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу. їх відкриття відбулося за часів СРСР. Після проголошення Незалежної України особові рахунки не змінювались, тобто залишились попередніми, які були відкриті за адресами. Виходячи з цього, відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника. Відкриття нового особового рахунку відбувається лише в разі новозбудованого житлового приміщення на підставі ордеру або іншого документу, що засвідчує його право на те чи інше житлове приміщення, а також за рішенням суду. Відкриття та закриття особового рахунку житлового приміщення приватної форми власності здійснюється одночасно. Для закриття особового рахунку споживач зобов`язаний розрахуватися за надані йому послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Якщо новий власник з невідомих причин не відкрив особовий рахунок на своє ім`я вчасно, це не знімає з нього відповідальності за сплату послуг утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за весь цей час. При зверненні до підприємства власник має сплатити борг.

В зв`язку з тим, що особовий рахунок відкривається не за особою, а за житловим приміщенням переоформлення відбувається лише в ПІБ власника або квартиронаймача.

При переоформленні особового рахунку квартиронаймача або власника відбувається перехід заборгованості за послуги попередніх власників. Тому списати або не переводити заборгованість попередніх власників у КП КМР «Кам`янська теплопостачальна компанія» не має жодних підстав.

Згідно статті 322 ЦК України: «Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом». Отже, отримавши квартиру на підставі договору купівлі-продажу власник автоматично взяв на себе всі обов`язки по її утримуванню, у тому числі і борги. Тобто, позивач по даній справі взяв на себе обов`язок щодо сплати заборгованості за комунальними платежами, в тому числі і зі сплати боргу попереднього власника за теплопостачання. За таких обставин, можна вважати, що позивач взяв на себе обов`язок щодо заборгованості за комунальні послуги попереднього власника.

Звертають увагу суду на те, що придбавши квартиру за договором купівлі -продажу від 06 травня 2021р., позивач мав пересвідчитись у попереднього власника про наявність боргів за комунальні послуги, їх характер та підстави виникнення щоб точно визначити хто саме має її сплатити.

Згідно пункту 1 статті 53 ЦПК України: «Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи».

Тому вважають, що попередній власник має бути залучений в справі як третя особа, оскільки рішення може встановити факт наявності чи відсутності заборгованості і особи на яку покладено обов`язок по її сплаті, отже напряму вплинувши на його власні права і обов`язки.

3.Відповідно до статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року (з наступними змінами та доповненнями) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Відповідно до статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Звертають увагу, що виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Особовий рахунок, відкритий підприємством є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання або виключення з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача.

Зобов`язання відповідача щодо виключення із суми заборгованості за послуги теплопостачання заборгованість попередніх власників не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Крім того, чинним законодавством не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості.

Окремо наголошують, що відповідно пункту 3 статті 175 ЦПК України: «Позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;».

Проте в позовні заяві відсутні будь-які розрахунки та навіть просте зазначення того яку саме суму заборгованості КП КМР «Кам`янська теплопостачальна компанія» має виключити з особового рахунку позивача, що фактично не дозволяє встановити предмет позову і точний спосіб як само має бути захищено, на його думку, право позивача.

Також, звертають увагу на те, що законодавство України, зокрема пункт 4 наказу Мінфіну № 237від 08.10.1999 р «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку» передбачено види заборгованості які можуть обліковувати на своєму балансі: «Безнадійна дебіторська заборгованість - поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує впевненість про її неповернення боржником або за якою минув строк позивної давності. Дебіторська заборгованість - сума заборгованості дебіторів підприємству на певну дату. Довгострокова дебіторська заборгованість - сума дебіторської заборгованості, яка не виникає в ході нормального операційного циклу та буде погашена після дванадцяти місяців з дати балансу.

Поточна дебіторська заборгованість - сума дебіторської заборгованості, яка виникає в ході нормального операційного циклу або буде погашена протягом дванадцяти місяців з дати балансу.

Сумнівний борг - поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує невпевненість її погашення боржником».

Пунктом 5 зазначеного наказу визначено: «Дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує ймовірність отримання підприємством майбутніх економічних вигод та може бути достовірно визначена її сума».

Проте в позовній заяві не зазначено не тільки власне конкретної суми заборгованості, яка на думку позивача має бути виключена, а й навіть конкретний її вид, що обліковується на балансі підприємства - взагалі унеможливлюючи встановлення точного предмету позову ОСОБА_1 , а, у разі його задоволення, роблячи виконання такого рішення фактично неможливим.

4.Те, що у позивача виникло зобов`язання підтверджують наступні норми законодавства. Так, відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, сіле за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки відповідач надає послуги теплопостачання, а позивач їх отримує та користується.

Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.24 Закону України від 02.06.2005 №2633-ІУ «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Звертають увагу суду на те, що норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на момент виникнення боргу), якими врегульовані правовідносини між споживачем, виробником і виконавцем послуг на договірних засадах, та за якими перерахунок плати за житлово-комунальні послуги здійснюється у разу їх ненадання. Крім того, не було взято до уваги, що заборгованість попереднього власника була взята ним на себе добровільно на підставі договору купівлі-продажу. Позивач помилково посилається на пункт 32 постанови КМУ №630: «Виконавець зобов`язується звільняти від плати за послуги у разі їх ненадання та виплачувати компенсацію за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт» оскільки ця норма стосується аварійного обмеження теплопостачання, яке має бути підтверджено відповідним актом. В нашому ж випадку теплова енергія доставлялася до квартири позивача без обмежень.

Просять у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Окрім того, представником відповідача - директором Буніч О. подано клопотання про відкладення судового розгляду по цивільній справві на підставі ст.29 закону України "Про захист населення від ініфекційних хвороб" з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусаом SARS-CoV-2, із урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 року КМУ прийнято постанову від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респираторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусаом SARS-CoV-2.

Суд, вважає, що клопотання про відкладення судового розгляду на цій підставі не є обґрунтованим та вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наданих доказів, без участі учасників, оскільки Відзив відповідачем на позовну заяву поданий. Позивач ОСОБА_2 в позовній заяві зазначив про слухання справи за його відсутності. Клопотаняь про надання додаткових доказів від сторін не надходило. Відповідь на відзив позивачем у встановлені строки не подавався.

Суд, враховуючи думку позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є власником 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 6 травня 2021 року. Право власності було зареєстровано приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Морозовою О.В. 06 травня 2021 року. (а.с.4,-5,6).

04.08.2021 року ОСОБА_2 звернувся до КП КМР "Кам`янська теплопостачальна компанія", в якій просив відкрити особовий рахунок на належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7)

Згідно листа № М-950 від 02.09.2021 року у відкритті особового рахунку на ім`я Романа Маринець Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Кам`янська теплопостачальна компанія" було відмовлено. Заборгованість за надані послуги станом на 01.09.2021 року становить 42865,64 грн. та 308,00 грн. абонентське обслуговування (а.с.8).

Стаття 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначила, що споживачем є фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають на підставі договорів та інших правочинів.

Згідно ч.1 ст. 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем.

Згідно ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 6 ч.2 ст. 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги, виконавець (підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги) зобов`язаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання.

До придбання 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 позивач не був власником цієї квартири, а також не являвся споживачем послуг, які надавало Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Кам`янська теплопостачальна компанія" по теплопостачанню цієї квартири.

Позивач не вчиняв правочинів щодо прийняття боргу по оплаті послуг за теплопостачання попередніх власників (наймачів) квартири АДРЕСА_2 .

Діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.

Таким чином, на позивача не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості за надані послуги теплопостачання квартири АДРЕСА_2 , в період часу до 06 травня 2021 року, тобто до укладення договору купівлі-продажу цієї квартири.

У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача складає 908 грн.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 84, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Кам`янська теплопостачальна компанія" про захист прав споживачів - задовольнити повністю .

Зобов`язати Комунальне підприємство Кам`янської міської ради "Кам`янська теплопостачальна компанія" виключити із суми заборгованості ОСОБА_1 за послуги теплопостачання за особовим рахунком № НОМЕР_1 належної йому квартири АДРЕСА_2 заборгованість попередніх власників, що виникла до 06.05.2021 року.

Стягнути із Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Кам`янська теплопостачальна компанія" на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в Дніпровський апеляційний суду через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська .

Повний текст рішення викладено 14 грудня 2021 року.

Суддя: Лобарчук О.О.