Справа № 760/8317/21
Провадження № 2/760/7027/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Усатова І.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» про визнання договору позики недійсним та захист прав споживача,-

ВСТАНОВИВ:

05.04.2021 на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» про визнання договору позики недійсним та захист прав споживача.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу розподілено 06.04.2021 та передано в провадження головуючій судді Усатовій Ірині Анатоліївні.

Розглядаючи питання про відкриття провадження у справі, суддя, вивчивши матеріали справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшла до наступних висновків.

За статтею 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

З позовної заяви та відповіді ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на адвокатський запит від 30.11.2020 вбачається, що 13.08.2018 від імені ОСОБА_1 невстановленою особою (особами) з використанням викрадених у позивача документів та банківської карти було укладено з відповідачем ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» договір позики (кредиту) №496321737 на суму 3000 грн. строком на 14 днів із нарахуванням процентів за користування.

Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про споживче кредитування", споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит;

Відповідно до п. п. 1, 11 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування", споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Так, у позивній заяві позивач вказує, що не укладав спірний договір позики (кредиту) №496321737 від 13.08.2018 з відповідачем, а тому суддя вважає, що на спірні правовідносини не розповсюджуються норми Закону України "Про захист прав споживачів".

Таким чином, на правовідносини, що виникли між сторонами за вищевказаним позовом, не поширюються вимоги ЦПК України про право позивача на альтернативну підсудність - за його зареєстрованим місцем проживання.

Отже, вищевказаний позов не є підсудним Солом`янському районному суду м. Києва.

За правилом загальної територіальної підсудності, встановленої ст.27 ч.2 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з Реєстру, місцезнаходженням відповідача ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», як юридичної особи є адреса: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 15-Б.

Таким чином, згідно положень ч.2 ст. 27 ЦПК України, розгляд позову територіально підсудний Печерському районному суду м. Києва.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

В пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначається, що підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

З сукупного аналізу вищенаведених положень законодавства можна зробити висновок, що під порушенням правил підсудності розуміється відкриття провадження і розгляд цивільної справи тим судом першої інстанції, до повноважень якого не відноситься вирішення даного спору.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи вищевикладені доводи, суддя дійшла висновку про передачу вказаної позовної заяви за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 27,28, 31, 260, 353, 354 ЦПК України -

УХВАЛИВ:

Позовну ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» про визнання договору позики недійсним та захист прав споживача - передати за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду м. Києва (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Усатова І.А.