Номер провадження: 22-ц/813/715/21
Головуючий у першій інстанції Луняченко В.О.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

відповідача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2 ,

від позивача ОСОБА_3 не з`явились,

переглянувши справу №520/10835/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 , підтриманою представником ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 на окрему ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 22 травня 2019 року у складі судді Луняченка В.О., -

в с т а н о в и в :

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року первісний позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на відшкодування майнової шкоди, завданої неналежним виконанням договору про надання послуг від 10 вересня 2012 року, грошові кошти в сумі 39325,44 грн., судові витрати в сумі 4501,00 грн.; в задоволенні зустрічного позову відмовлено (т.2 а.с.108-111).

Окремою ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року доведено до відома Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про грубе порушення фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 . Закону України «Про захист прав споживачів» (т.2 а.с.112).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника в інтересах ОСОБА_1 на окрему ухвалу суду.

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_1 просить окрему ухвалу суду першої інстанції скасувати (т.2 а.с.118-119).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість окремої ухвали з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Підставою для прийняття оскаржуваної окремої ухвали є те, що гарнітур вироблено з матеріалів третіх осіб, незважаючи на те, що в договорі даного не оговорене, що у відповідності до вимог статті 839 ЦК України визначається як презумпція виготовлення роботи із свого матеріалу. Вказане твердження є незрозумілим, так як виготовлення кухонного гарнітуру не передбачає вирощування та виготовлення власної деревини. Також в ухвалі зазначено, що виконавцем (підрядником) після закінчення роботи не було укладено акту приймання-передачі гарнітуру, не було залишено інструкції для експлуатації, гарантійного строку експлуатації в цілому та окремих частин гарнітуру. Вказане твердження суду не відповідає дійсності. Відповідач довів факт виготовлення гарнітуру, надав сертифікати на виготовлену продукцію, детально проінструктував позивача про умови користування виготовленим кухонним гарнітуром, тому висновки суду про ненадання позивачу належної інформації не відповідає дійсності. Суд в ухвалі продублював висновки власного рішення про задоволення вимог первісного позову, яке не набрало законної сили.

Перевіривши законність і обґрунтованість окремої ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу (ч.1); в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт, вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення (ч.5).

Отже, правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлення під час розгляду справи порушень закону, встановлення причин та умов що сприяли вчиненню порушень.

Постановляючи окрему ухвалу, суд першої інстанції вважав встановленим не виконання підприємцем ОСОБА_1 вимог Закону України «Про захист прав споживачів», а саме частин 1, 2 статті 7, статті 15 Закону.

Проте висновки суду не мають достатнього підтвердження доказами грубого не виконання ОСОБА_1 вимог даного Закону. Постановою апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції в частині вимог ОСОБА_3 змінено, що виключає необхідність реагування Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 , підтриману представником ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 на окрему ухвалу суду задовольнити.

Окрему ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Є.С.Сєвєрова