ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Харків

Справа № 610/2554/20

Провадження № 22-ц/818/2862/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідачі: Головне управління Національної поліції в Харківській області, Державна казначейська служба України, Управління Державної казначейської служби України у Балаклійському районі Харківської області,

Треті особи: інспектор сектору реагування патрульної поліції Балаклійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Шабетя Інна Ігорівна, інспектор сектору реагування патрульної поліції Балаклійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Денисенко Аліна Олександрівна,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 25 січня 2021 року, постановлене суддею Тімоновою В.М.,

у цивільній справі за позовом про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Державного бюджету України на його користь на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням (діями) посадової особи оперативного територіального підрозділу ГУНП в Харківській області Балаклійського ВП капралом поліції ОСОБА_3 та капітаном поліції ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 5000 грн. шляхом списання коштів з відповідного рахунку Державної казначейської служби України.

Позов мотивований тим, що 30 квітня 2020 року інспектором СРПП Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області Шабетею І.І. за наслідками розгляду матеріалів перевірки ЄО №№ 3039, 3045 від 28.04.2020 було надано висновок про складання стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП та направлення його до Балаклійського районного суду Харківської області. 28 квітня 2020 року поліцейським СРПП Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області Денисенко А.О. стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 470946 за ст. 173 КУпАП. За наслідками розгляду зазначеного протоколу 21 травня 2020 року Балаклійським районним судом Харківської області ухвалено постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Позивач зазначає, що вказаними вище незаконними рішеннями (діями) капрала поліції ОСОБА_3 та капітана поліції ОСОБА_5 йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, а також завдано шкоди його репутації як законослухняного громадянина та особи, яка присвятила служінню закону значну частину свого життя. Протокол про адміністративне правопорушення було складено без його участі, було внесено до протоколу його паспортні дані без надання їх капралу поліції ОСОБА_3 та відомості про свідка. Вважає, що вказаний протокол було сфальсифіковано, фактично безпідставно звинувачено його у вчиненні адміністративного правопорушення та поширено неправдиву інформацію між працівниками Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області, де він раніше працював, та працівниками Балаклійського районного суду Харківської області, з якими у минулому у нього були службові стосунки. Такі дії працівника поліції поставили його авторитет законослухняного громадянина під сумнів в очах посадових осіб КП БРР «Житлокомунсервіс», Балаклійської районної державної адміністрації, Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області, які були присутні під час вказаних подій, що завдало його репутації значної шкоди. У зв`язку зі складанням стосовно нього протоколу він був змушений досить тривалий час відчувати стрес та пригнічений настрій, для доведення своєї невинуватості він був змушений звернутися до адвоката для надання йому правової допомоги, витрачати власні час і кошти. Крім того, в день складання протоколу про адміністративне правопорушення, коли він дізнався про фальсифікацію протоколу, у нього суттєво погіршився стан здоров`я, а саме підвищився артеріальний тиск, наслідком чого були запаморочення та слабкість, що призвело до суттєвого обмеження його у повсякденній діяльності, він самостійно приймав ліки для зниження тиску. У подальшому через хвилювання, викликане поширенням стосовно нього неправдивої інформації, у нього неодноразово підвищувався артеріальний тиск та погіршувався стан здоров`я у цілому. При складанні матеріалу про адміністративне правопорушення 28.04.2020 були присутні працівники Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області, які бачили обстановку на місці і яким, як товаришам по службі капрала поліції ОСОБА_3 , було відомо про складання вказаного матеріалу та прийняте у ньому рішення, чим було поширено неправдиву інформацію про нього серед працівників Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області. Про це свідчать неодноразові нагадування про відповідні події у його приватних бесідах з працівниками Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області, у тому числі колишніми працівниками поліції. Незаконними діями капрала поліції ОСОБА_3 були порушені його конституційні права, а саме його честь і гідність. Саме по собі таке ставлення представників органів державної влади не може не завдавати негативних емоцій, відчуття пригніченого настрою та несправедливості. Сам факт незаконного притягнення до адміністративної відповідальності завдає моральну шкоду. У випадку закриття справи про адміністративне правопорушення виникає право на відшкодування шкоди в розмірі та порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

У відзиві на позов Головне управління Національної поліції в Харківській області просив у задоволенні позову відмовити повністю. Заперечення проти позовних вимог обґрунтовано тим, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» на спірні правовідносини не поширюється, оскільки сектор реагування патрульної поліції Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області не є органом досудового розслідування та не здійснює оперативно-розшукову діяльність. Крім того, позивач обґрунтував заподіяну йому моральну шкоду виключно позовною заявою, не надавши жодних належних, достовірних та достатніх доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли, розмір шкоди. Слід враховувати, що інколи дії суб`єктів владних повноважень викликають негативні емоції, однак не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які завдають моральної шкоди. Преюдиційним є факт складення стосовно позивача протоколу про адміністративне правопорушення, який викликав у нього негативні емоції, проте, як зазначає відповідач, такі негативні емоції не досягли рівня страждань, які були б результатом негативних наслідків немайнового характеру. Позивачем не надано доказів настання внаслідок складання протоколу про адміністративне правопорушення негативних наслідків немайнового характеру, які б свідчили про душевні страждання позивача та моральну шкоду. Факт захисту своїх прав у суді сам по собі не є негативним наслідком немайнового характеру, який підтверджує спричинення душевних страждань та моральної шкоди. Позивач не довів, що дії відповідача викликали у нього біль, муку або страждання.

У відзиві на позов Державна казначейська служба України просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечення проти позовних вимог обґрунтовано тим, що Державна казначейська служба України є органом, який здійснює списання коштів з Державного бюджету, не порушувала інтересів та охоронюваних законом прав позивача, жодної шкоди позивачу не завдавала. Позивач помилково визначив, що Державна казначейська служба України є належним відповідачем у даній справі. Боржником у зобов`язанні зі сплати коштів з державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрито у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. На ОСОБА_1 не було накладено адміністративне стягнення у виді арешту або виправних робіт. Отже, посилання позивача на Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» є необґрунтованим. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами. Посилання позивача на наявність моральної шкоди не підтверджено належними доказами. Складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно позивача не свідчить про завдану особі моральну шкоду, яка підлягає доведенню позивачем, який повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Протокол про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено працівником поліції, та відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із джерел доказів та підставою для провадження у адміністративній справі. Протокол, як доказ, підлягає оцінці при розгляді уповноваженою особою справи про адміністративне правопорушення і не може бути скасований. Протокол не має наперед встановленої юридичної сили, є лише носієм доказової інформації та документальним вираженням думки (твердження) уповноваженої особи, яка має право складати протокол, про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням, яке породжує права й обов`язки для позивача. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій працівника поліції при складанні стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача та вини відповідача в заподіянні моральної шкоди. Моральна шкода повинна бути доведена позивачем на загальних підставах. При цьому, доведенню підлягають не лише факт порушення, але і факт завдання такими діями чи бездіяльністю моральної шкоди. Враховуючи, що позивачем не було надано жодних належних доказів на підтвердження обсягу, характеру та глибини його моральних страждань, які можуть свідчити про тяжкість вимушених змін у його життєвих чи виробничих відносинах, визначений ним розмір моральної шкоди, яку він оцінив в 5000 гривень, є необґрунтованим.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 25 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не зазначено жодних доказів заподіяння йому моральної шкоди внаслідок складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 470946 від 28.04.2020, за наслідками розгляду якого судом було ухвалено постанову про закриття провадження у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, таким чином факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру ним не довдено, отже підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні, тому у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим із спотворенням норм матеріального права та неправильного тлумачення закону.

В обґрунтування апеляційної скарги викладає обставини справи та зазначає, що суд дійшов неправильного висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем та його представником надано розгорнуті пояснення щодо негативного морального стану позивача, необхідність докладати значні моральні зусилля для відновлення свого стану, репутації та психологічної цілісності. Крім того, судова тяганина у будь-якому випадку є вкрай негативною обставиною життя та зачіпає особисті почуття і інтереси.

Вказує, що судом не спростовано правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 5 лютого 2020 року у справі №640/16169/17, в якій розглядались аналогічні обставини справи на користь позивача за наявності закритої справи через відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що у даному випадку позивачу була спричинена моральна шкода незаконними діями працівників поліції, при визначенні розміру якої він виходив з характеру спричинених моральних страждань, які полягали у душевних переживаннях, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків та він був вимушений витрачати додатковий час та зусилля для захисту своїх прав.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ НП в Харківській області просило залишити її без задоволення, залишивши рішення суду без змін, оскільки сектор реагування патрульної поліції Балаклійського ВП ГУ НП в Харківській області не є органом досудового розслідування та не здійснює оперативно-розшукову діяльність, тому на нього не розповсюджується дія Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», тому він не підлягає застосуванню до даних правовідносин. Вказує, що позивач обґрунтував заподіяну йому моральну шкоду виключно словами, не надавши при цьому жодних належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження заподіяння такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що 28 квітня 2020 року поліцейським СРПП Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області Денисенко А.О. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 470946 стосовно позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 173 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство. У протоколі було зазначено, що 28 квітня 2020 року близько 13.20 год. ОСОБА_1 виштовхував ОСОБА_6 з нежилої території за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив громадський порядок та спокій і гідність ОСОБА_6 (а.с. 6).

Інспектором СРПП Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області Шабетею І.І. складено висновок, затверджений 30 квітня 2020 року, за результатами розгляду матеріалу перевірки ЄО № 3039, 3045 від 28.04.2020 про припинення перевірки за заявою ОСОБА_6 , складання стосовно ОСОБА_1 протоколу за ст. 173 КУпАП та направлення його до Балаклійського районного суду Харківської області (а.с. 9).

Постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 21 травня 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення № 610/982/20 (провадження № 3/610/439/2020) стосовно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП було закрито на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с. 10, 11).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

У статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що в наведених у статті цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята, шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Звернувшись з цим позовом до суду, позивач зазначав, що відповідачі протиправно склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-6 КУпАП, відносно нього, чим завдали йому суттєвих моральних страждань, що призвело до порушення його нормальних життєвих та професійних зв`язків.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Встановивши, що позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідачів (будь-якого доказу, який би надав оцінку діям вказаних посадових осіб), оскільки жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, до нього застосовано не було, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як відповідно до статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі №312/262/18).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться лише до переоцінки доказів, будь-яких інших доводів щодо погодження з мотивами районного суду відносно суті спору, викладеними у оскаржуваному рішенні, апеляційна скарга не містить.

Частиною першою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно з частиною 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 25 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в п.2.ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова