Справа № 308/5557/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя.

Одночасно, з пред`явленням позову позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, згідно з якою просить накласти арешт із забороною відчуження на майно, що зареєстроване за ОСОБА_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті, а саме: квартиру загальною площею 72,70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та легковий автомобіль марки Mazda CX-5, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

В обгрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що за час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 за його особисті кошти було придбано вищевказане майно, яке формально оформлено на матір відповідачки ОСОБА_4 . У грудні 2020 року ОСОБА_2 без його відома та попередження, у його відсутності, винесла речі, які були набуті у шлюбі та є спільною сумісною власністю (посуд, побутову техніку, тощо). Відповідач уникає спілкування, не бажає у позасудовий спосіб вирішувати питання щодо поділу набутого ними за час спільного фактичного проживання майна, має намір відчужити майно, що в силу ст. 60 СК України є їхньою спільною сумісною власністю. Оскільки на сьогоднішній день квартира та автомобіль зареєстровані на праві власності за ОСОБА_4 , вони можуть бути відчужені останньою у будь-який час, що у подальшому в разі реального поділу може утруднити виконання судового рішення. А тому накладення арешту на майно, що є об`єктом спільної сумісної власності, але зареєстроване за ОСОБА_4 , до вирішення справи по суті, захистить від майбутніх негативних наслідків та буде відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності і забезпечить збалансованість інтересів учасників спірних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення з наступних підстав.

Звернення з позовом до суду за захистом порушених прав, інтересів фізичних осіб та юридичних осіб, а також свобод фізичних осіб є одним із способів судового захисту.

Інститут забезпечення позову при цьому, дає можливість суду до ухвалення рішення по суті вжити заходів щодо забезпечення заявленого позову у певних визначених випадках, враховуючи чітко визначені підстави.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості заявленого клопотання, суд зазначає, що інститут забезпечення позову регламентовано статтями 149,150 ЦПК України, які встановлюють підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а також способи забезпечення позову в цивільному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення суду і спрямована на дотримання норми щодо обов`язковості до виконання судових рішень, встановленої статтею 124 Конституції України.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, до вирішення справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду. Це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

З матеріалів позову вбачається, що між сторонами виник спір щодо визнання майна спільною сумісною власністю та його поділу, зокрема, квартири загальною площею 72,70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та легкового автомобіля марки Mazda CX-5, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахування доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача, щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом, щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, наявності ймовірності утруднення виконання, або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову як обґрунтована підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 158, 258, 260, 353, 354, 355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту, із забороною відчуження, на майно, що зареєстроване за ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2 ), що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- квартиру загальною площею 72,70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- легковий автомобіль марки Mazda CX-5, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Суддя: О.А. Придачук