Справа 206/121/21
Провадження 2/206/392/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухоруков А.О., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

15.01.2021 року до суду поштою надійшла позовна заява, з якою звернулась представник позивача Ткаченко Марія Миколаївна в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом про стягнення заборгованості до відповідача ОСОБА_1 , в якій з урахуванням уточнень просить суд-

стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №237557 від 27 червня 2013 року у розмірі 12481,89 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00грн.

І. Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача.

27 червня 2013 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Актабанк» було укладено кредитний договір №237557. 02.07.2013 ОСОБА_1 отримала платіжну картку № НОМЕР_1 по картковому рахунку № НОМЕР_2 . 23.03.2018 між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір №2 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, Публічне акціонерне товариство «Актабанк» відступає шляхом продажу ТОВ "ФК"ЄАПБ" належні банку, а ТОВ "ФК"ЄАПБ" набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору. Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги - реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 12481,89 грн.. На виконання п. 3.4. договору про відступлення прав вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ ТОВ "ФК"ЄАПБ" було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних до бази персональних даних. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 23.03.2018 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором № 237557 від 27 червня 2013 року в сумі 12481.89 грн., з яких: 9930,18 грн. - заборгованість за основним боргом; 2051,71 грн. - заборгованість за процентами; 0 грн. - заборгованість за комісією; 500 грн. - штрафи, пені (а.с.69-71).

Скориставшись своїм правом відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. У своїх позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 237557 від 2 липня 2013 року в розмірі 12481,18 грн, але на підтвердження своїх позовних вимог надає копію договору про відкриття та обслуговування поточного рахунку для здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів та кредитного ліміту № 237557 від 27 червня 2013 року. Як вбачається з витягу з Додатку № 1 до договору № 2 про відступлення права вимоги від 23.03.2018 Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами до Позивача перейшло право вимоги за договором № 237557 від 2 липня 2013 р. копія якого відсутня в матеріалах справи. Позивачем також не надано жодного належного та допустимого доказу наявності заборгованості до 23.03.2018 року. Заборгованість 12481,89 грн. не визнається відповідачем, оскільки не підтверджена належними та допустимим доказами (а.с. 51-53).

07.05.2021 року до суду від представника позивача Незамай Аліни Дмитрівни надійшла відповідь на відзив. Представник зазначає, що 02 липня 2013 року ОСОБА_1 було отримано платіжну картку № НОМЕР_1 по картковому рахунку № НОМЕР_2 , про що свідчить розписка про отримання платіжної картки та підписи сторін. 02.07.2013 ОСОБА_1 було сплачено комісію за ведення картрахунку, в якому відбулося встановлення Кредитного ліміту в розмірі 150,01 грн. При укладанні договору про відступлення прав вимоги від 23.03.2018, в Додатку №1 до Договору №2 про відступлення права вимоги від 23.03.2018 було вказано саме дату: « 02.07.2013», тобто було зазначено дату отримання платіжної картки по картковому рахунку № НОМЕР_2 , на який було встановлено Кредитний ліміт за Договором №237557 про відкриття та обслуговування поточного рахунку для здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів та кредитного ліміту від 27.06.2013. На підтвердження суми заборгованості відповідача за Кредитним договором № 237557 від 27 червня 2013 року до позовної заяви було додано Розрахунок заборгованості за період з 23.03.2018 по 30.11.2020. Розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 237557 від 27 червня 2013 року за період з 23.03.2018 по 30.11.2020 розроблений, виданий, оформлений ТОВ «ФК «ЄАПБ» на базі Додатку № 1 до Договору № 2 про відступлення права вимоги від 23.03.2018 р. Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, та який являється офіційним документом, який підтверджує кредитну заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором № 237557 від 27 червня 2013 року. До моменту відступлення права вимоги, а саме 23.03.2018, заборгованість по даним кредитним договорам нараховувалась ПАТ "АКТАБАНК". Тобто ТОВ «ФК «ЄАПБ», після моменту переуступки права вимоги не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовувало жодних штрафних санкцій до відповідача, що підтверджується Розрахунком заборгованості. Всі нараховані відсотки, пеня за порушення кредитних зобов`язань, та інші платежі нараховувались виключно первісними кредиторами, а саме ПАТ «АКТАБАНК». Представник просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором до дати укладення договору про відступлення права вимоги. (а.с. 74-77).

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

15.01.2021 представником позивача подано дану позовну заяву. Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.1-29).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2021 року позовну заяву залишено без руху (а.с.32). У вказаний термін позивачем усунуто недоліки в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

03.03.2021 у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду по суті у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.49).

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до п.4.1, 4.4-4.6. договору № 237557 про відкриття та обслуговування поточного рахунку для здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів та кредитного ліміту від 27 червня 2013 року, укладеного між ПАТ «Актабанк» та відповідачем ОСОБА_1 , остання отримав кредит ліміт у розмірі 10000,00 грн. та зобов`язався повернути його разом з процентними платежами. (а.с. 4-13).

23 березня 2018 року між ПАТ «Актабанк» та ТОВ ФК «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір №2 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, ПАТ «Актабанк» відступив шляхом продажу ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" належні ПАТ «Актабанк», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув в обсязі та на умовах, визначених договором, права вимоги ПАТ «АКТАБАНК» до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 до договору.

Згідно п.2.2. Договору відступлення права вимоги, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" в день укладення договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання ПАТ «Актабанк» у повному обсязі коштів, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних в Додатку №1 (а.с.21-22).

Відповідно до Додатку №1 до договору №2 між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про відступлення права вимоги - Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №237557 від 02 липня 2013 року в сумі: 9930,18 грн. - заборгованість за основним боргом, 2051,71 грн. - заборгованість за процентами; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 500,00 грн. - сума заборгованості за штрафами та пенею (а.с.23, 78-80).

Із розрахунку суми заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №237557 від 02 липня 2013 року за період з 23.03.2018 по 30.11.2020 вбачається, що відповідачу нараховано загальну суму заборгованості у розмірі: 12481,89,00 грн., з яких: 9930,18 грн. - заборгованість за основним боргом, 2051,71 грн. - заборгованість за процентами; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 500,00 грн. - сума заборгованості за штрафами та пенею (а.с.18).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов`язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі.

За змістом ст.ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В той же час, відповідно до змісту ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що 27 червня 2013 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 237557. ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в сумі 12481,89,00 грн., з яких: 9930,18 грн. - заборгованість за основним боргом, 2051,71 грн. - заборгованість за процентами; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 500,00 грн. - сума заборгованості за штрафами та пенею.

Проте до матеріалів справи не долучено копії кредитного договору від 27.06.2013 року № 237557, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_1 . Натомість позивачем додано до матеріалів справи договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку для здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів та кредитного ліміту від 27 червня 2013 року №237557.

Позивачем не надано будь-яких доказів того, що за договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку для здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів та кредитного ліміту від 27 червня 2013 року №237557 відповідачу було надано кредит.

Відповідно до наданих пояснень представника позивача, розмір заборгованості відповідача по кредитному договору нараховувався ПАТ "АКТАБАНК". Після моменту переуступки права вимоги позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Всі нараховані відсотки, пеня за порушення кредитних зобов`язань, та інші платежі нараховувались виключно первісним кредитором, а саме ПАТ «АКТАБАНК». Проте суд зауважує, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу наявності заборгованості відповідача ОСОБА_1 . Згідно висновку Верховного Суду України у постанові від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Так, позивачем не надано первинні документи які б підтвердили заборгованість відповідача перед ПАТ «АКТАБАНК».

В свою чергу позивачем надано розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 237557 від 2 липня 2013 року за період з 23.03.2018 по 30.11.2020, який виконаний безпосередньо представником Позивача та не містить ознак первинного документу, відповідно до ст.. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»

При цьому, слід звернути увагу на те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме вказаний у розрахунку розмір заборгованості був у відповідачки перед ПАТ «АКТАБАНК»

Також розрахунок позивача не може вважатись обґрунтованим з тих підстав, що останній не містить обчислення, порядок нарахування сум (множення, додавання, нарахування процентів та інше), а відтак суд не може вважати заявлену до стягнення суму обґрунтованою. Отже, відсутність обґрунтованого розрахунку, свідчить про не доведення позивачем розміру грошових вимог пред`явлених до відповідача в частині стягнення відсотків.

Згідно наданого позивачем витягу з додатку № 1 до договору № 2 про відступлення прав вимоги від 23.03.2018 року, позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 виключно за договором від 02 липня 2013 року № 237557, копії якого до суду не надано.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частинами 2, 3 статті 12 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з частинами 1, 3 статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За правилами, встановленими статтею 76 ЦПК, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом частини 2 статті 77 ЦПК предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно ст. 638 ЦК України,договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За даних обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту відступлення права вимоги ПАТ «Актабанк» ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до боржника ОСОБА_1 за договором №237557 від 27.06.2013 року.

Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до відповідача ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн. позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду про тягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2022 року.

Суддя А.О. Сухоруков