печерський районний суд міста києва
Пр. № 2-1841/24
12 травня 2021 року Печерський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - Підпалого В.В.,
при секретарі - Луцюк А.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «СК-ЕКОВІД» про стягнення заборгованості за договором поставки, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту - Позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-ЕКОВІД» (надалі по тексту - Відповідач), в якому просив стягнути суму попередньої оплати в розмірі 24 500, 00 грн., інфляційні в розмірі 318, 98 грн., 3% річних в розмірі 171, 16 грн.
Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що між ним та ТОВ «СК-ЕКОВІД» було укладено договір поставки на виготовлення світло прозорих конструкцій та їх монтаж у вказаному замовником приміщенні. Відповідно до умов договору, постачальник зобов`язується передати його у власність покупця, а також виконати роботи і здати їх покупцю, а покупець зобов`язується прийняти товар і роботи та сплатити постачальнику їх вартість.
Відповідно до Договору від 08.07.2020 року постачальник зобов`язався протягом 21 дня виготовити товар та виконати роботи з його монтажу.
На виконання своїх зобов`язань, 08.07.2020 року позивач здійснив попередню оплату в розмірі 24 500, 00 грн.
Однак, всупереч умовам договору боржник так і не виконав своїх зобов`язань за договором та не здійснив поставку товару в передбачений договором термін, тобто до 07.08.2020 року.
02.10.2020 року позивач звернувся із претензією до відповідача, в якій вимагав негайно здійснити поставку та монтаж товару або повернути, сплачені за товар кошти. Однак відповідач жодним чином не відреагував на претензію, свої зобов`язання за договором не виконав.
Крім того, оскільки постачальник не передав покупцеві товар та не повернув суму попередньої оплати, покупець просив нарахувати постачальникові інфляційні втрати та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.
За таких обставин, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Ухвалою Печерського районного суду від 30.11.2020 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного провадження без виклику.
В судове засідання сторони не викликалися, з огляду на розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в судове засідання.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, перевіривши розрахунки, надані позивачем щодо обґрунтування позовних вимог, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 08.07.2020 року між ТОВ «СК-ЕКОВІД» та ОСОБА_1 укладено договір поставки № 8/07/20/00-1, відповідно до якого постачальник зобов`язується виготовити товар і передати його у власність покупця, а також виконати роботи і здати їх покупцю, а покупець зобов`язується прийняти товар і роботи і сплатити постачальнику їх вартість.
Відповідно до п.п. 1.3 та 1.4 Договору, товаром за даним договором є світло прозорі конструкції виробництва постачальника. Роботами за даним договором є монтаж світло прозорих конструкцій та додаткових елементів у приміщенні вказаному покупцем.
Згідно п. 4.3 Договору, оплата за цим договором виконується поетапно: загальна сума та прийом оплати виконавцем: загальна сума 33 500, 00 грн., сума предоплати 24 500, 00 грн.
Відповідно до п. 4.4. Договору, оплата проводиться одним із наступних способів за вибором покупця: шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника. В такому випадку, датою виконання покупцем грошових зобов`язань перед постачальником є дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника або шляхом внесення готівки через касу постачальника. В такому випадку, датою виконання покупцем грошових зобов`язань перед постачальником є дата оприбуткування готівки в касі постачальника.
Згідно п. 2.5 Договору, після отримання повного розміру попередньої оплати постачальник зобов`язаний протягом 21 робочих днів виготовити товар, передбачений додатком та виконати роботи з його монтажу.
Крім того, в договорі в графі загальної суми та прийому оплати виконавцем суми попередньої предоплати в розмірі 24 500, 00 грн., наявний підпис про прийняття оплати.
Однак всупереч умовам Договору, відповідач так і не виконав своїх зобов`язань за договором та не здійснив поставку товару, передбачені договором терміни.
02.10.2020 року позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій вимагав негайно здійснити поставку та монтаж товару або повернути, сплачені за товар кошти. Також замовник попередив підрядника про наслідки в разі незадоволення претензії. Однак відповідач не відреагував на претензію, свої зобов`язання за договором не виконав.
Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Згідно з положеннями пунктів 22, 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних зпідприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, Продавцем прострочено строк виконання зобов`язань, що тягне за собою накладення інфляційних втрат - 318, 98 грн., 3% річних - 171, 16 грн.
Стосовно вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, яка згідно із актом № 1 наданих послуг АО «Пі Джі Ло Фірм», становить 3300, 00 грн., суд приходить до наступного висновку.
Так, згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України).
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України, випливає, що, крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в тому числі неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині 4 цієї статті. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
Відповідно до частин 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
За таких обставин суд зазначає, що ця справа згідно з положеннями статей 4, 19, 274 ЦПК України є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, яка розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі.
Так, предмет спору у цій справі не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а відтак суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу.
Повно та всебічно вивчивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню частково.
Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 81, 141, 265, 268, 274, 279, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів» суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «СК-ЕКОВІД» про стягнення заборгованості за договором поставки, - задовольнити частково.
Стягнути з ТОВ «СК-ЕКОВІД» на користь ОСОБА_1 суму попередньої оплати в розмірі 24 500 (двадцять чотири п`ятсот) грн. 00 коп., інфляційні витрати в розмірі 318 (триста вісімнадцять) грн. 98 коп., 3 % річних -171 (сто сімдесят одна) грн. 16 коп.
Стягнути з ТОВ «СК-ЕКОВІД» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840,80 грн.
В іншій частині вимог, - відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Печерського районного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Київського апеляційного суду, якщо його не буде скасовано.
Суддя В.В. Підпалий
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .