Провадження № 6/761/2441/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Таратінова Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

У своїй заяві просила суд визнати таким, що повністю не підлягає виконанню виконавчий лист № 2-2587/10 виданий 16.08.2010 Шевченківським районним судом міста Києва на примусове виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05.07.2010 у справі № 2-2587/10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором у сумі 195 720,78 грн.

Свою заяву обґрунтувала тим, що Шевченківським районним судом м. Києва 05.07.2010 ухвалено рішення по справі № 2-2587/10 за позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору. Зазначеним Рішенням було задоволено позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та стягнуто з ОСОБА_2 193 770,78 грн. та судового збору в розмірі 1 950,00 грн. В подальшому Шевченківським районним судом м. Києва, на підставі вищезазначеного Рішення, 16.08.2010 видано виконавчий лист за №2-2587/10. За заявою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», як стягувача, Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві 03.10.2012, на підставі виконавчого документу, відкрито виконавче провадження №34492241 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу в сумі 195 720,78 грн. 30 березня 2017 року старшим державним виконавцем Подільського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві у рамках виконавчого провадження № 53465396 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавчі провадження №53465396 та №34492241 завершені. Посилаючись на вищевикладене, на підставі ч. 2 ст. 432 ЦПК, заявник просить суд визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20 жовтня 2021 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2021 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду.

Сторони у судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, причину неявки до суду не повідомили.

Суд дослідивши заяву та матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Шевченківським районним судом м. Києва 05 липня 2010 року ухвалено рішення по справі № 2-2587/10 за позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору. Зазначеним Рішенням було задоволено позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та стягнуто з ОСОБА_2 193 770,78 грн. та судового збору в розмірі 1 950,00 грн.

16 серпня 2010 року Шевченківським районним судом м. Києва, на підставі вищезазначеного Рішення, видано виконавчий лист за №2-2587/10.

03 жовтня 2012 року за заявою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», як стягувача, Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження №34492241 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу в сумі 195 720,78 грн.

У ході здійснення виконавчого провадження №34492241 звернено стягнення на належне ОСОБА_2 заставне рухоме майно, а саме: легковий автомобіль «Zhong Xing Cruiser», 2006 р.в., ДНЗ НОМЕР_1 , № кузову НОМЕР_2 , яке було реалізовано 14.09.2015 ДП «Інформаційний центр Міністерства юстиції України» шляхом проведення електронних торгів згідно протоколу №114774 за ціною 63 329,25 грн.

17 березня 2016 року державним виконавцем відділу ДВС Подільського управління юстиції Шемберком О.П. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 34492241.

28 лютого 2017 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 53465396 з виконання виконавчого документу.

30 березня 2017 року старшим державним виконавцем Подільського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві у рамках виконавчого провадження № 53465396 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану згідно п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п.1 Договору відступлення прав вимоги від 14.02.2018 за №000497-с, ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» відступає, а ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуває Права Вимоги до позичальників зазначених у Додатку №1 до цього Договору, за кредитними договорами, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - «Права Вимоги».

Згідно інформаційного витягу з реєстру Боржників Договору відступлення прав вимоги від 14.02.2018 за №000497-с, права вимоги до ОСОБА_2 за Кредитним договором № 07-456/06-А від 24.П.2006 входить до складу «Права Вимоги» згідно Договору відступлення прав вимоги від 14.02.2018 за №000497-с.

Згідно п.2 зазначеного Договору відступлення права вимоги від 14.02.2018 за №000497-с, ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (Новий кредитор) в день укладення цього Договору набуває усі права кредитора за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, вказаних у Додатку №1 до цього Договору та сплати штрафних санкцій у розмірах, передбачених Основними договорами. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги.

Листом від 21.09.2021 за №21.09.2021 ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» повідомило про заборгованість заявника за кредитним договором № 07-456/06-А від 24.11.2006 та надало документи, що підтверджують право грошової вимоги.

27 вересня 2021 року сторони Кредитного договору № 07-456/06-А від 24.11.2006 узгодили порядок добровільного врегулювання заборгованості кредитним договором.

Гарантійним листом від 27.09.2021 за №27.09.2021 ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» повідомило про своє погодження на часткове погашення заборгованості до 28.09.2021 на суму в розмірі 35000,00 грн., а від решти вимоги відмовитися та надати довідку про відсутність претензій за кредитним договором.

28 вересня 2021 року заявником сплачено 35 000,00 грн. на рахунок ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ».

ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» надано довідку від 29.09.2021 за №29.09.2021 про відсутність претензій до ОСОБА_2 по кредитному договору № 07-456/06-А від 24.11.2006 та виконавчого листа №2- 2587/10 виданого 16.08.2010 року Шевченківським районним судом міста Києва на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва по справі №2-2587/10 від 05.07.2010.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", рішення від 19 березня 1997 року в справі "Горнсбі проти Греції").

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013від 26.06.2013року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - «Закон») підлягають примусовому виконанню рішення в тому числі на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Згідно з положеннями ст. 432 ЦПК України, суд, визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

За змістом норми ст.432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

При цьому словосполучення «або з інших причин», застосоване у гіпотезі ч. 2 ст. 432 ЦПК України, не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Саме такі роз`яснення надано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 8 від 25 вересня 2015 року «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, матеріально-правовою підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є припинення обов`язку боржника з підстав, визначених законом (ст. ст. 599-601,604-609 ЦК України).

При цьому, зміст ч. 2 ст. 432 ЦПК України свідчить про те, що матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є, зокрема, припинення обов`язку боржника, яке мало місце поза межами виконавчого провадження, у зв`язку з чим у боржника буде відсутній обов`язок з виконання виконавчого листа, виданого на підставі судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно Закону України Про виконавче провадження добровільним виконанням рішення суду вважається погашення заборгованості до надходження виконавчого документа на виконання.

Вичерпний перелік підстав та умов, за якими виконавчий збір не стягується, визначений статтею 27 Закону України Про виконавче провадження, не застосовується до цих правовідносин. Крім того, примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

У разі, якщо виконання зобов`язання за судовим рішенням відбулося в межах виконавчого провадження, стягувач має право подати до виконавця письмову заяву про повернення виконавчого документа.

На підставі цієї заяви виконавець приймає постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно з п.1 ч.1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження. Однак, сплата боржником боргу чи припинення обов`язку з інших підстав, які відбулись вже у відкритому виконавчому провадженні, не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги матеріали справи, обов`язковість виконання судового рішення, маючи на меті здійснити захист порушеного права, суд приходить до висновку, що подана заява є такою, що не підлягає задоволенню вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 353, 432 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню - залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 04 січня 2022 року.

Суддя: