ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8214/21 Справа № 210/2053/21 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю МІЛОАН на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю МІЛОАН, третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ МІЛОАН, третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що у жовтні 2020 року вона не змогла отримати заробітну плату. Перевіряючи реєстр боржників виявила щодо себе відкрите виконавче провадження №62813883 приватним виконавцем Клименко Р.В. Підставою для відкриття виконавчого провадження слугував виконавчий напис, вчинений 20 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за реєстровим №13574 про стягнення з неї на користь ТОВ МІЛОАН заборгованості в розмірі 11825 грн. Позивач, вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом стягнуто суму боргу, за вимогами, на які сплинув строк позовної давності, вважає заборгованість не безспірною. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати виконавчий напис, вчинений 20 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за реєстровим №13574 про стягнення з неї на користь ТОВ МІЛОАН заборгованості в розмірі 11825 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2021 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнано виконавчий напис, вчинений 20 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстровано в реєстрі за №13574 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ МІЛОАН заборгованості в розмірі 11825 грн., таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ТОВ МІЛОАН на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 12000 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ МІЛОАН просить рішення суду від 08 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII Про нотаріат, нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом Про нотаріат та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону Про нотаріат).

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 .

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону Про нотаріат). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону Про нотаріат та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України Про нотаріат для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України Про нотаріатвизначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у тому числі в частині доповнення переліку після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17

До спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року.

Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29 листопада 2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, 19 лютого 2020 року між ТОВ МІЛОАН та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 5000 грн. (а.с.44-47, 55).

Отримання кредитних коштів підтверджується платіжним доручення №15477942 від 19 лютого 2020 року (а.с.58).

Вказаний кредитний договір не був посвідчений нотаріально.

20 липня 2020 року за заявою ТОВ МІЛОАН приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ МІЛОАН за період з 13 березня 2020 року по 30 червня 2020 року заборгованість за кредитним договором №1572390 від 19 лютого 2020 року у розмірі 11825 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 5000 грн., прострочена заборгованість за комісією 600 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 6225 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн., строкова заборгованість за комісією 0,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенею 0,00 грн. (а.с.7).

Виконавчий напис звернуто до примусового виконання приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. відкрито виконавче провадження №62813883 на підставі заяви ТОВ МІЛОАН (а.с.73).

Постановою приватного виконавця від 02 жовтня 2020 року звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 за місцем роботи КЗ Криворізька інфекційна лікарня №1 КМР (а.с.8).

Постановою приватного виконавця від 30 квітня 2021 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису закінчено боржником сплачено заборгованість в повному обсязі згідно з кредитним договором №1572390 від 19 лютого 2020 року, укладеним з ТОВ МІЛОАН (а.с.74).

Погашення заборгованості за кредитним договором також підтверджується довідкою ТОВ МІЛОАН №102/1572390 від 05 березня 2021 року (а.с.75).

Слід зазначити, оскаржуваний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 20 липня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Укладений між ТОВ МІЛОАН та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Стосовно витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.

Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

З матеріалів справи вбачається, 08 лютого 2021 року між адвокатом Новак А.М. та Суторміною С.А. було укладено Договір про надання правової допомоги №08/02/21-3, відповідно до умов якого адвокат зобов`язався представляти інтереси клієнта, в тому числі у всіх судових установах України без обмежень (а.с.18).

Згідно акту №01 прийому-передачі наданих послуг до Договору обсяг виконаних робіт (ставка за годину 500грн.) підготовка і направлення адвокатських запитів про витребування виконавчих написів нотаріуса 1000 грн. (фактичні затрати часу, год. - 2), підготовка і подача до суду позовної заяви, моніторинг законодавства, судової практики 3000 грн. (фактичні затрати часу, год. - 6), підготовка і подача до суду заяви про забезпечення позову 1000 грн. (фактичні затрати часу, год. - 2), підготовка і подача до суду заяви про витребування доказів 1000 грн. (фактичні затрати часу, год. - 2) (а.с.19).

Відповідно до квитанції №01 від 08 лютого 2021 року позивачем здійснено оплату за Договором про надання правової допомоги у розмірі 6000 грн. (а.с.20).

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг про надання правової допомоги акт №02 до Договору обсяг виконаних робіт (ставка за годину 500 грн.) ознайомлення з відзивом та доданими документами 2000 грн. (фактичні затрати часу, год. - 4), аналіз правової позиції відповідача 2000 грн. (фактичні затрати часу, год. - 5), підготовка і подача до суду заяви про забезпечення позову 1000 грн. (фактичні затрати часу, год. - 2), підготовка і подача відповіді на відзив 1500 грн. (фактичні затрати часу, год. - 3), направлення відповіді на відзив відповідачу 500 грн. (фактичні затрати часу, год. - 1) (а.с.93).

Відповідно до квитанції №02 від 31 травня 2021 року позивачем здійснено оплату за Договором про надання правової допомоги у розмірі 6000 грн.(а.с.94).

Загальний розмір витрат на правову допомогу, сплачений позивачем становить 12000 грн.

Таким чином, суд першої інстанції, враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на надання послуг та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача судові витрати в загальному розмірі 12000 грн., які складаються з витрати на правову допомогу.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав задоволення позовних вимог позивача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності рішення суду, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи є необґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю МІЛОАН - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова