Справа № 405/3350/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді Драного В.В.

за участю секретаря Дятел О.В.

представника відповідача Любович М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «Перший український міжнародний банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.06.2013 року в сумі 140 133,00 грн. В обґрунтування позивачем вказано, між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 19.06.2013 року був укладений кредитний договір № 6819, відповідно до якого ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок з лімітом овердрафту у сумі 10000,00 грн., який в подальшому було збільшено до 18 900,00 грн. Згодом, 19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал». Оскільки відповідач не виконує взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином станом на 28.02.2020 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 140133,00 грн., яка складається з: 19569,67 грн. - заборгованість за кредитом; 37093,51 грн. - заборгованість процентами; 0 грн. - заборгованість за комісією; 83469,82 грн. - штрафні санкції. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.06.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) учасників справи.

02.09.2020 року за вх. № 19678 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача адвокат Любович М.Ю. позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «ПУМБ» та застосувати строк позовної давності як до вимоги про стягнення основної заборгованості по тілу кредиту, так і по вимогам про стягнення процентів, комісії та штрафних санкцій, оскільки останні платіж за овердрафтом відповідачем здійснено 09.03.2016 року, тобто строк позовної давності сплив у квітні 2019 року, як позивач звернувся до суду у червні 2020 року, тобто з порушенням строку пред`явлення вимоги про стягнення заборгованості. Просила стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на правову допомогу.

Представник відповідача адвокат Любович М.Ю. в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на викладене у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позову, застосувавши строк позовної давності.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника банку.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, на підставі матеріалів справи та наявних у справі доказів.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 19.06.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український міжнародний банк», укладено кредитний договір № 6819, згідно умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 18900,00 грн. (а.с. 5-8).

19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинило свою діяльність шляхом приєднання до АТ «Перший Український міжнародний банк», що підтверджується випискою з ЄДРПОУ і який є його правонаступником, що підтверджується Статутом ПАТ «ПУМБ», тому на його баланс передано кредитну заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк Ренесанс Капітал».

Позивач у позовній заяві зазначає, що станом на 28.02.2020 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 140133,00 грн., яка складається з: 19569,67 грн. - заборгованість за кредитом; 37093,51 грн. - заборгованість процентами; 0 грн. - заборгованість за комісією; 83469,82 грн. - штрафні санкції, на підтвердження чого додано виписку по особовому рахунку (а. с. 12-61).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до параграфа 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (позики).

В силу ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов`язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в кредитному договорі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, яка за домовленістю сторін може бути збільшена згідно ст. 259 ЦК України.

У прававій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 листопада 2013 року по справі № 6-126цс13 зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Виходячи з умов договору, він є строковим, днем коли позичальник довідався або повинен був довідатись про порушення свого права є наступний після закінчення терміну погашення строкового платежу.

Із виписки по особовому рахунку вбачається, що останній платіж ОСОБА_1 здійснено 09.03.2016 року на суму 1000,00 грн. Позивач звернувся до суду у червні 2020 року тобто з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати за заявою представника відповідача наслідки пропуску строку позовної давності звернення до суду та відмовити у позові.

Щодо стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на правову допомогу суд відмовляє, оскільки стороною відповідача не надано письмових доказів надання правничої допомоги, а також доказів, які підтверджують здійснення відповідачем відповідних витрат, на підставі яких суд міг би встановити обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, що сплачена або підлягає сплаті в рамках даної цивільної справи.

Керуючись ст. ст. 12,19, 76-81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (02002, м. Київ, вул. Р. Окіпної, 8Б) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.06.2013 року в сумі 140 133 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 11.06.2021 року.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний