Справа № 211/5349/20
Провадження № 4-с/211/5/21
У Х В А Л А

іменем України

19 квітня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Папариги В.А.,

при секретарі Чернушкіній Г.В.,

за участю:

скаржника ОСОБА_1 ,

його представника - адвоката Бондарчук А.О.,

державного виконавця Любкіної Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) Любкіної Юлії Олександрівни, зацікавлені особи: Довгинцівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Дніпро), Акціонерне товариство «Ощадбанк» про арешт коштів, -

встановив:

14.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати протиправною та скасувати повністю з моменту винесення постанову державного виконавця відділу ДВС у Довгинцівському районі міста Кривого Рогу № 61860228 від 07.07.2020 року. В обґрунтування скарги зазначив, що постановою ВП № 61860228 від 07.07.2020 року державний виконавець наклала арешт на його особистий пенсійний рахунок за наявний кредитний борг, який виник у 2005 році і по якому сплив строк позовної давності. Зазначив, що державний виконавець в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не вручила йому копії вказаної постанови, чим позбавила його можливості її оскаржити. Зазначає, що він отримує мінімальну пенсію в розмірі 1712,00 грн., яка є єдиним джерелом його доходу і арешт всієї суми пенсії позбавив його можливості купувати їжу, щоб вижити він змушений позичати гроші у сусідів та знайомих. Неправомірність відкриття виконавчого провадження та арешт на грошові кошти, є таким що грубо порушує вимоги ч.1 п.2 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження», яка встановлює, що виконавчі документи можуть бути пред`явленні до примусового виконання протягом одного року, а не 15 років. В зв`язку з чим, просить суд постанову державного виконавця відділу № 618602228 від 07.07.2020 року визнати протиправною та скасувати.

Ухвалою суду від 16.09.2020 року скарга залишена без руху, надано строк для усунення недоліків, яка отримана заявником 17.09.2020 року.

Ухвалою суду від 23.09.2020 р. скаргу повернуто боржнику.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.12.2020 року ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.09.2020 року скасовано, справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Любкіної Юлії Олександрівни, зацікавлена особа Довгинцівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Дніпро) про арешт коштів боржника направлено для продовження розгляду до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 14 січня 2021 року скаргу прийнято до розгляду та залучено в якості зацікавленої особи Акціонерне товариство «Ощадбанк».

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Бондарчук А.О. на скарзі наполягали.

Представник Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) Любкіна Ю.О. проти задоволення скарги заперечувала, згідно відзиву. Зазначила, що на виконанні у Відділі перебуває зведене виконавче провадження № 62861442, до складу якого входять 5 виконавчих документів на зальну суму 91893,26 грн., які надішли до виконання повторно. 13.12.2019 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт рахунків, після чого боржник звернувся до Відділу з усіма необхідними документами та арешт з цього рахунку був знятий. 06.07.2020 року на адресу Відділу надійшло повідомлення від АТ «УКРСИББАНК», що боржник відкрив новий рахунок. Відповідно до законодавства, коли надходить до Відділу повідомлення, державний виконавець зобов`язаний накласти арешт. Таким чином, 07.07.2020 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт рахунків та направлена до банківської установи. Боржник не виконує жодне рішення суду від 2003-2005 роки, 2017 років, відкриває нові рахунки та користується ними не тільки з метою отримання пенсійних виплат. Отже, йому було роз`яснено, що відповідно до законодавства він має право звернутися до суду щодо зняття арешту з картки або отримувати пенсію у поштовому відділенні. Таким чином, державний виконавець з метою забезпечення виконання рішення суду діяв у межах та у спосіб, визначений законодавством. Від банку та від боржника не надано достовірних доказів, що рахунок використовується виключно для зарахування пенсії, не зазначено, з якого саме рахунку він бажає зняти арешт. Отримуючи постанову державного виконавця про арешт рахунків, банк самостійно вирішує питання про можливість чи неможливість накладення арешту. Державному виконавцю невідомо, які рахунки відкритті та їх цільове призначення. Після отримання постанови державного виконавця, банк не повідомляв Відділ, що рахунок є рахунком зі спеціальним режимом використання, а лише повідомив, що постанова прийнята до виконання. Боржник має можливість отримувати заробітну плату чи пенсію іншим способом. Просили відмовити у задоволенні скарги.

Представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду скарги належним чином повідомлений через канцелярію суду надійшли письмові пояснення , в яких проти скарги заперечували та просили в задоволені скарги відмовити посилаючись на те, що при пред`явлені виконавчого документу до виконання АТ «Ощадбанк» були дотримані строки, оскільки виконавчий лист №2-1635/05 пред`являвся раніше, а строки пред`явлення виконавчого документа, відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», перериваються у разі пред`явлення виконавчого документу до виконання. Що стосується накладеного арешту на рахунок боржника, то виконавець при винесенні постанови діяв в межах визначених законодавством, а пенсійний рахунок не віднесений до переліку рахунків, на які не може бути накладено арешт, а кошти після зарахування їх на рахунок отримувача є його власністю і втрачають цільовий статус.

Вислухавши сторони, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні в Довгинцівському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 61860228 з виконання виконавчого документу № 2-210/05 виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 25.11.2005 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» грошових коштів у сумі 31920,00 грн. Вказаний виконавчий лист АТ «Ощадбанк» був пред`явлений на виконання, однак постановами державних виконавців неодноразово повертався стягувачу. Постановою державного виконавця від 17.04.2020 року за останнім зверненням стягувача відкрито виконавче провадження ( а.с. 22).

Постановою державного виконавця від 07.07.2020 року у вказаному виконавчому провадженні № 61860228 було арештовано кошти боржника ( а.с. 23).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 129-1 Конституції України cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Права та обов`язки державного виконавця визначені в ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець зобов`язаний здійснювати, зокрема заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19-ц.

Як вбачається з довідки за реквізитами АТ «УКРСИББАНК» від 25.06.2020 року ОСОБА_1 є клієнтом зазначеної банківської установи, в якій на його ім`я відкрито рахунок № НОМЕР_1 (а.с.71).

В ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» наведений перелік коштів, на які не може бути звернено стягнення. Заробітна плата, пенсія не зазначені в даній статті.

З встановлених судом обставин вбачається, що рахунки боржника відкриті в АТ «УКРСИББАНК», кошти на які виконавцем був накладений арешт, є поточними рахунками боржника, які використовується для зберігання грошей та здійснення різних операцій боржника. Зазначені рахунки не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Також АТ «УКРСИББАНК», на яке нормами ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника виконано. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав зазначені рахунки та кошти на них такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Суд вважає, що державний виконавець при винесенні постанови про арешт коштів боржника діяв відповідно до закону та в межах своїх повноважень, оскільки цільове призначення коштів на рахунку визначає сама фінансова установа, яка зобов`язана повернути постанову без виконання у випадку встановлення, що арешт накладений на кошти, що знаходяться на рахунках, на які не може бути накладений.

Крім того, зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Більше того як вбачається з виписки за картковим рахунком за перод з 02.03.2020 року по 07.08.2020 року виданої АТ «УКРСИББАНК» картка на яку ОСОБА_1 отримує пенсію, призначений не лише для отримання заробітної плати, а й інших переказів ( а.с. 76-78).

Що ж до посилання скаржника на пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та в зв`язку з цим необґрунтованого винесення постанови про накладення арешту на рахунок, то як вбачається з поданої ним скарги та уточненої скарги він просив суд визнати протиправною постанову державного виконавця № 61860228 від 07.07.2020 року та скасувати її повністю з моменту її винесення, в той же час постанову про відкриття виконавчого провадження, що винесена державним виконавцем 17.04.2020 року ОСОБА_1 не оскаржував.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

При цьому, заважаючи на те, що ОСОБА_1 копію постанови про накладення арешту, як слідує з апеляційної скарги, отримав 08 вересня 2020 року, спростування цього державним виконавцем суду не надано, а зі скаргою до суду звернувся 14.09.2020 року, суд приходить висновку, що строки оскарження дій державного виконавця ним не порушені.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 7, 19, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) Любкіної Юлії Олександрівни, зацікавлені особи: Довгинцівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Дніпро), Акціонерне товариство «Ощадбанк» про арешт коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення повної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 23.04.2021 року.

Суддя: В. А. Папарига