ЄУН № 329/1001/20
Провадження 2-о/329/4/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року смт Чернігівка Запорізької області

Чернігівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Покопцевої Д.О.,

при секретарі Синяк Л.П.,

адвокатів Новак А.О., Стефанкової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про надання права на побачення із дітьми, заінтересовані особи ОСОБА_2 , служба у справах дітей виконавчого комітету Чернігівської селищної ради, служба у справах дітей виконавчого комітету Приазовської селищної ради об`єднаної територіальної громади, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник зазначила, що рішенням від 16.01.2020р. Чернігівського районного суду Запорізької області позбавлена батьківський прав на дочку ОСОБА_3 , 2009р.н., ОСОБА_4 , 2012р.н., ОСОБА_5 , 2016р.н., і діти перебувають під опікою заінтересованої особи ОСОБА_2 .

Посилаючись на положення ст. 168 СК України просить надати їй право на періодичні побачення з дітьми, два рази на календарний місяць, з можливістю безперешкодного безлімітного спілкування з дітьми телефонним зв`язком, позаяк вона зробила для себе висновки, пролікувалася від алкоголізму, працевлаштувалася, створила родину. Представник служби у справах дітей оговорила під час розгляду позову про позбавлення батьківських прав. Вона неодноразово і тривалий час усно зверталася до служби з проханням дозволити побачити дітей, коли вони були у інтернаті, але їй пропонували приїхати пізніше, не роз`яснюючи потреби звернення до суду; її не пускали у інтернат, де проживають діти, посилаючись на коронавірусну хворобу, і вона взагалі не має змоги з ними бачитися. Опікуни отримують гроші за опіку, підкупляють дітей (наприклад, хлопчику на день народження купили торт за 800грн) і навчають їх забути її, а перші три місяці від спілкування із нею ухилялися.

ОСОБА_2 , опікун неповнолітніх ОСОБА_3 , 2009р.н., ОСОБА_4 , 2012р.н., ОСОБА_5 , 2016р.н., просить відмовити у задоволенні заяви, позаяк з Пологівського інтернату під опіку в її родину дітей передали лише 22.09.2020р., діти наразі проходять адаптацію як до родини, так і до нового життя. Найлегше адаптується ОСОБА_6 , як найменший, він ходить у дитячий садочок, почав розвиватися за віком; ОСОБА_7 сильно відстає у навчанні від однолітків, і над цим треба працювати, але в родині майже адаптувалася; дванадцятирічна ОСОБА_8 , найстарша, адаптується важко. Від одноразового побачення із заявницею, яка самовільно приїхала до них додому, у неї була істерика, і вони вимушені були звертатися за медичною допомогою і ледве дитину заспокоїли. Обидві дівчинки мали серйозні проблеми з навчанням та навичками самообслуговування, наразі це повільно, але виправляється. Розмови дітей із братом, старшим сином заявника ОСОБА_9 , призводять до того, що дівчинки замикаються в собі, бо той постійно розпитував, чи хочуть вони жити із мамою, вже коли діти знаходилися у прийомній сім`ї. Родина ОСОБА_10 старається охопити дітей родинним теплом і турботою, позаяк вони півроку після вилучення з родини перебували у інтернаті і не отримували цього, і стараються не ятрити їх минуле і зайво не розпитувати, а роблять все, щоб вони відчули себе частиною люблячої сім`ї. Діти ходять до школи, повертаються на шкільному автобусі приблизно о 15.20год. На вихідних у них дозвілля у неділю вони відвідують церкву «Благодать», де діти вчаться християнській моралі, співають у гуртках, а по суботах вони всією родиною стараються влаштовувати пікніки, поїздки до музеїв тощо, щоб діти всебічно розвивалися.

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Чернігівської селищної ради заперечує проти задоволенні заяви, позаяк побачення із матір`ю завдадуть шкоди моральному вихованню неповнолітніх. Заявник зловживала алкоголем, з 2016р. перебувала через це на обліку в лікаря-нарколога, вихованням та навчанням дітей не займалася, ухилялася від обов`язку їх утримування. Зокрема, протягом декількох місяців діти не ходили до школи, бо в них не було одежі. Після позбавлення батьківських прав вона півроку не цікавилася дітьми взагалі, притягувалася до кримінальної відповідальності. Наразі діти потрапили у родину, де їх виховують, контролюють їх навчання, діти налагоджують стосунки з опікунами та їх біологічними дітьми. Найскладніше старшій ОСОБА_11 , вона найдовше прожила із заявником, і при їх особистій бесіді пояснювала представнику служби, що відчуває себе зрадницею рідної матері.

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Приазовської селищної ради об`єднаної територіальної громади заперечувала проти задоволення заяви, мотивуючи викладеними опікуном фактами.

Суд, вислухавши учасників процесу, свідків, приходить до наступного.

Встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Заявник є біологічною матір`ю неповнолітніх ОСОБА_3 , 2009р.н., ОСОБА_4 , 2012р.н., ОСОБА_5 , 2016р.н. (а.с.10-13), рішенням від 16.01.2020р. Чернігівського районного суду Запорізької області позбавлена батьківських прав на дітей (а.с.21-23), наразі діти перебувають під опікою заінтересованої особи ОСОБА_2 (а.с.18).

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , а також їх брат ОСОБА_13 , потрапили у їх родину 22.09.2020р., з Пологівського дитячого інтернату. Чотирирічний хлопчик мав мізерний словарний запас, навіть не міг вимовити своє ім`я і називав себе Ко, не вмів рахувати, не знав кольори, тварин тощо, дитячий садочок не відвідував. Рівень розвитку восьмирічної ОСОБА_7 відповідав рівню дитячого садка, дівчинка сильно відставала і відстає від одногодків, не знала навіть таблиці множення, наразі навчається інклюзивно. Дванадцятирічна ОСОБА_8 навчалася на 1-2-3, зараз потроху виправляється, має оцінки 7 і вище, але освіта дається дітям дуже важко, в гімназії «Азімут» вони вчитися не змогли, їх перевели в іншу школу, їх потрібно постійно контролювати, бо ходити до школи вони не хочуть. Коли по приїзду він запитав, що їм купити, ОСОБА_8 попросила власне ліжко і розчіску, ОСОБА_7 сказала, що просто хоче сім`ю. Найлегше зараз молодшому хлопчику, який навряд чи пам`ятає життя з матір`ю, він ходить до садочку, значно розширив словарний запас, рахує, знає кольори тощо, називає його батьком, а опікуна мамою, росте і розвивається абсолютно нормально. ОСОБА_7 також називає його батьком, а опікуна мамою, але це викликає конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , яка матір пам`ятає і зауважує сестрі, що опікуни їм не батьки. Взагалі головну роль між цими трьома дітьми відігравала раніше ОСОБА_8 , як найстарша, яка загалом спілкувалася із ними криком, і свідку та його дружині приходилося пояснювати, що на дітей не потрібно, виховуючи, кричати, і зараз вони як опікуни відповідають за них. ОСОБА_11 також як найстаршій найважче адаптовуватися в родині. ОСОБА_9 , старший син ОСОБА_5 , неодноразово приїжджав до них, телефонував, загалом приблизно 7 разів за півроку, але завжди з одним запитанням чи хочуть діти жити з матір`ю, розказував, що в неї новий дім, там зроблений ремонт, висилав фото ремонту. Після цього ОСОБА_7 і ОСОБА_8 десь на тиждень замикалися в собі, спілкувалися неохоче. ОСОБА_15 починала пред`являти ОСОБА_7 претензії, що ту опікуни «купили ляльками», бо вони дійсно купують дітям іграшки, а ОСОБА_7 просила ляльок, потім починала казати свідку, щоб той не купляв ляльок, бо сестра ними пограється півгодини і викине. Істерика з ОСОБА_14 дійсно була, в той день, як заявник приїхала і намагалася поговорити, через те, що будуть неприємності як у ОСОБА_5 , так і у опікунів. Наразі він спілкується із Несходовською телефоном, недовго, але по ділу, розповідає їй про здоров`я дітей, цікавиться її здоров`ям, Про те, що заявник звернулася в суд із заявою про надання їй права бачитися із дітьми, ОСОБА_8 знає, але бачить, які несуться матеріальні витрати коштів, і каже що «як буде, так буде». Іншим дітям про судові процеси не розповідали через їх вік. Всім своїм дітям вони з дружиною намагаються дати любов, повагу, взаєморозуміння і підготовити до дорослого життя, виправляючи помилки виховання біологічних батьків, купують їм іграшки, одяг, харчування, в будинку встановлено 7 комп`ютерів для навчання, у всіх старших є велосипеди, і вони взагалі не ділять дітей на своїх біологічних та прийомних, ставлячись до всіх однаково.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що співмешкає із заявником з липня 2020р., вони 22 роки тому по молодості зустрічалися, але потім спілкування припинилося. Шлюб вони не укладали, позаяк свідок ще одружений на іншій жінці, його старший син проживає із ними, де живуть інші його діти, відповідати відмовився. Проживають вони в будинку його матері, свідок має у власності ще будинок. Зараз ОСОБА_17 алкоголь взагалі не вживає, по ній це видно, працевлаштувалася, важко переживає розлуку з дітьми, розмовляє про них кожного дня, намагається вирішити це питання. Він особисто возив заявницю в Приазов`я, щоб вона побачила дітей, але сам стояв подалі, також возив заявницю і у Чернігівку в орган опіки, щоб та вирішила питання побачень із дітьми.

Неповнолітній свідок ОСОБА_18 пояснив, що заявниця його біологічна мати, яка позбавлена батьківських прав, а він проживає із батьком. Останні 9-10 місяців матір не п`є, вони спілкуються. Загалом приблизно п`ять разів він відвідував своїх братів та сестер ОСОБА_19 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за їх теперішнім місцем проживання, один раз у школі, один раз у присутності опікунів дітей, передавав подарунок сестрі на день народження. Побачення тривали недовго, розмовляли вони на побутові теми.

Свідок ОСОБА_20 , психолог КУ «Центр надання соціальних послуг Приазовської селищної ради», суду пояснила, що працювала із дітьми ОСОБА_21 і ОСОБА_7 . Може пояснити, що діти в сім`ї опікунів відчувають себе затишно, вони бачать правильну модель родини, де є матір та батько, які про них піклуються і несуть за них відповідальність. ОСОБА_22 , ОСОБА_8 , дуже чутлива дівчинка, біологічну матір любить, бажає з нею зустрічатися, але в дитини страх повторення сценарію життя із нею, бо в силу віку вона добре його запам`ятала. Вона боїться, що їй доведеться відповідати за молодшу сестру та брата, що матір знову буде зловживати алкоголем, вони знову потраплять до притулку. Як психолог вона може сказати, що алкогольна залежність є тривалою і знову може виникнути, нехай і через значний час «світлих проміжків» без алкоголю, наприклад, через стрес. ОСОБА_7 менша за віком, вона добре сприймає сім`ю опікунів, насамперед тому, що росла без батька, а в Тимунів повна родина, їй комфортно. Питання побачення із матір`ю доставили дитині біль, бо вона заплакала через це, але врешті-решт пояснила, що хотіла б бачити маму. Безумовно, побачення із матір`ю для дітей будуть стресом, але його можливо пом`якшити за рахунок того, що діти будуть з нею бачитися у звичній для них обстановці та в присутності опікунів, яких вони сприймають як родину і захисників, але цей стрес буде менший порівняно з тим стресом, який може спричинити в майбутньому повне переривання біологічних зв`язків матері та дітей.

Згідно довідок КНП «Чернігівська районна лікарня» Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, з 14.08.2020 по 04.09.2020р.р. заявник пролікувалася від алкоголізму, з 05.09.2020р. отримувала підтримуюче лікування сенсибілізуючими засобами амбулаторно, станом на 30.10.2020р. випадків порушення режиму тверезості не було, завершила планове лікування, прогноз на подальшу тверезість позитивний (а.с.15,99).

З 05.10.2020р. заявник працевлаштувалася у магазин ТОВ «АТБ-маркет» укладальником-пакувальником (а.с.19,103), скарг від сусідів на неї немає, заборгованості з аліментів на утриманні дітей не має (а.с.100).

Згідно положень ч.1 ст. 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи.

Заявник, бажаючи реалізувати зазначене право, звернулася із відповідною заявою в порядку окремого провадження.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік категорій справ, які розглядаються в порядку окремого провадження визначені ч.2 ст. 293 ЦПК України. Справи про надання права на побачення з дитиною до цього переліку не входять.

Опікун дітей та представники служб у справах дітей заперечували проти задоволення цієї заяви, мотивуючи адаптаційним періодом у родині опікунів, тим, що заявник лише почала налагоджувати власне життя після тривалої алкогольної залежності тощо.

Таким чином, при вирішенні поданої заяви виник спір про право матері, позбавленої батьківських прав, на побачення та спілкування з біологічними дітьми.

Відповідно, на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду, і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ч.6 ст. 294 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про надання права на побачення із дітьми, заінтересовані особи ОСОБА_2 , служба у справах дітей виконавчого комітету Чернігівської селищної ради, служба у справах дітей виконавчого комітету Приазовської селищної ради об`єднаної територіальної громади - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_23 право на звернення до суду із позовом на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: Д.О. Покопцева