Справа № 189/1271/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.05.2021 року смт. Покровське Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Корхової М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_1 яким позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 01.12.2016 року у розмірі 48325,44 грн. станом на 01.09.2020 року, а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 01.12.2016 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7384,30 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється у такому порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

Позивач у позові також зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими банком Умовами та правилами, Тарифами складають між ним і банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Посилається також на те, що при укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами відповідно до умов договору, отже, належним чином зобов`язання за договором не виконував.

Як зазначає позивач у позові, у відповідача станом на 01.09.2020 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 48325,44 грн., яка складається з наступного: 6764,29 грн. - заборгованість за кредитом; 2508,69 грн. - заборгованість за відсотками, 10011,09 грн. - пеня, 29041,37 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди (а. с. 2).

Як на докази по справі позивач посилається на розрахунок заборгованості, виписку по рахунку, довідку про видна картки, копію генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» (а. с. 2).

Ухвалою суду від 21.12.2020 відкрите провадження у справі, розгляд справи призначений у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Ухвалою суду від 16.03.2021 від Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витребувано для огляду судом оригінал документу, який містить назву «Генеральное соглашение о реструктуризации задолженности и присоединении к Условиям і правилам предоставления банковских услуг» від 01.12.2016, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені про час, дату та місце судового розгляду належним чином.

Представник позивача надав письмову заяву про розгляд справу без його участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов заперечив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що матеріали справи містять копію Генеральної угоди від 01.12.2016 року, у якій зазначено, що сторони (ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 ) домовилися про реструктуризацію заборгованості, а саме, узгодили зменшити розмір заборгованості по Договору 1, виниклий в період з дати надання займодавцю кредиту, а саме: відсотки на 26002,37 грн., комісію на 3039,0 грн., пеню на 0,00 грн., штраф на 0,00 грн. (п. 1.1.1. Генеральної угоди, а. с. 10).

Згідно підпункту 1.1.2. заборгованість по договору 1 складає 9884,3 грн. (а. с. 10).

Договором 1 згідно Генеральної угоди є кредитний договір №SAMDN 1774 від 22.08.2012 року (преамбула Генеральної угоди).

Згідно п. 2.1. Генеральної угоди банк надає займодавцю строковий кредит у розмірі 7384,3 грн. на строк 12 місяців з 01.12.2016 по 31.12.2017 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі у розмірі 7384,3 грн., в обмін на зобов`язання займодавця за поверненням кредиту, оплаті процентів у розмірі 1,083% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту (а. с .10).

П. 2.2. даної угоди передбачає відповідальність у виді штрафу у розмірі 29041,37 грн. Генеральна угода містить факсимільне відтворювання підпису Голови банку (п. 1.8. угоди) та підпис, зроблений від імені ОСОБА_1 (а. с. 10, зворот).

14.06.2018 відбулася державна реєстрація та змінено повне і скорочене найменування позивача на АТ КБ «Приватбанк».

Матеріали справи також містять копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-банку (а. с. 9).

Також матеріали справи містять «Умови і правила надання банківських послуг», які не містять підпису відповідача (а. с. 11-67).

16.03.2021 відповідач ОСОБА_1 надав письмову заяву, в якій зазначив, що позов не визнає, Генеральну угоду не підписував, у зв`язку з чим просив витребувати оригінал даної угоди (а. с. 121).

Ухвалою суду від 16.03.2021 від Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витребувано для огляду судом оригінал документу, який містить назву «Генеральное соглашение о реструктуризации задолженности и присоединении к Условиям і правилам предоставления банковских услуг» від 01.12.2016, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач листом від 07.04.2021 року повідомив суд, що надати оригінал витребуваного документу не є можливим у зазначений строк, і він буде наданий в одне з наступних судових засідань (а. с. 127).

07.04.2021 року надійшов лист №693017-ВБ від 02.04.2021 за підписом юрисконсульта позивача Меркулової В.В. , в якому суд повідомляється про те, що надати оригінали у встановлений судом строк неможливо у зв`язку зі збором відповідної інформації банком, обіцяв надати витребувані документи в одне із наступних засідань (а. с. 133).

Аналогічного змісту лист надійшов до суду 21.04.2021 року (а. с. 136).

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (частина перша статті 81 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 23.12.2020 у справі № 757/28231/13-ц (провадження № 61-2616св19) Верховний суд зробив наступний правовий висновок: відповідно до частини другої, шостої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

З огляду на частину шосту статті 95 ЦПК України і викладений правовий висновок, єдиним способом встановити достовірність наданих копій заяв могло бути лише дослідження оригіналу цих заяв.

Суд також наголошує, що згідно Правил застосування переліку документів, що утворюються в діяльності НБУ та банків України, затверджених постановою НБУ від 27.11.2018 №130 справи щодо юридичного оформлення рахунку клієнтів за активними та пасивними операціями: ідентифікаційні документи, кредитні договори, договори застави, переказу боргу, майнові доручення, поручительства третьої особи, гарантії, акредитиви, довідки, інші документи справи в національній та іноземних валютах зберігаються 5 років після виконання умов договору.

Оскільки позивач звернувся до суду із стягненням заборгованості і, як вбачається з позову, вважає невиконаним належним чином кредитного договору відповідачем, то кредитна справа повинна зберігатися у позивача в оригіналі і повинна бути надана суду.

Враховуючи викладене, суд констатує, що позивач не виконав ухвалу суду про витребування доказів з неповажних причин, отже, суд позбавлений можливості встановити відповідність наданої копії Генеральної угоди оригіналу, враховуючи той факт, що відповідач заперечує, що підписував дану угоду - тому суд не бере до уваги як доказ надану позивачем копію Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання банківських послуг від 16.01.2016 року (а. с. 10).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Оскільки позивач не надав суду на огляд оригінал кредитного договору, на який посилається як на підставу виниклих грошових зобов`язань відповідача перед позивачем. суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що між ним і відповідачем був укладений кредитний договір у письмовій формі; відсутні докази того, що відповідач виразив волевиявлення на його укладення шляхом підписання Генеральної угоди від 01.12.2016 року, отже, суд відхиляє позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, відсотках, пені і штрафу за недоведеністю факту укладення кредитного договору і саме на тих умовах, які зазначені позивачем у позові.

Суд також відхиляє як доказ надану позивачем копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-банку (а. с. 9), оскільки цей документ не має жодного стосунку до договірних відносин сторін; суд також відхиляє як доказ укладення договору приєднання за правилами ст. 634 ЦК України «Умови і правила надання банківських послуг», оскільки вони не містять підпису відповідача, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів і Умови та правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказані документи взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів у визначеному в позові розмірі, пені та штрафів, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд також дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, що саме ОСОБА_1 отримав кредитну картку № НОМЕР_1 та отримав кредитні кошти у розмірі 7384,30 грн.; матеріали справи містять копію паспорту ОСОБА_1 , згідно якої копія засвідчена ним 04.03.2017 року, отже, відсутні докази його персоніфікації банком на день укладення Генеральної угоди від 01.12.2016 року.

Як зазначалося вище, у Генеральній угоді є посилання на кредитний договір №SAMDN 1774 від 22.08.2012 року (преамбула Генеральної угоди), який нібито також укладений між сторонами і саме цей договір є підставою для укладення Генеральної угоди, оскільки у ній йдеться про реструктуризацію заборгованості за цим первісним договором, однак цей договір також не наданий суду - ані оригінал, ані копія.

У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

У зв`язку з відмовою в позові, на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 526, 528, 530, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК, ст. ст. 7, 8, 10, 12, 18, 77, 81, 247, 259, 263-265, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні цивільного позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором б/н від 01.12.2016 року в сумі 48325,44 грн. станом на 01.09.2020 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Покровський районний суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; , рахунок для погашення заборгованості НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлений 11 травня 2021 року.

Суддя О.В. Чорна