Дата документу 20.04.2021 Справа № 324/1255/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер 324/1255/19 Головуючий у 1-й інстанції Каретник Ю.М.
Номер провадження 22-ц/807/1034/21 Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

при секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И ЛА:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ ПФУ в Запорізькій області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка Донецької області у віці ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його рідний батько, пенсіонер - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що було встановлено рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16 січня 2018 року у справі №234/19830/17, яке набрало законної сили.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді заборгованості з недотриманої пенсії, яку померлий не встиг отримати за життя від Пологівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Запорізької області, перебуваючи там на обліку як внутрішньо переміщена особа.

ОСОБА_1 зазначав, що він є єдиним спадкоємцем зазначеного майна, інших родичів, які б претендували на спадщину, немає. У встановлений законом строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 помер у м. Макіївка Донецької області, яке є непідконтрольною територією України. З метою оформлення спадкових прав позивачу зараз необхідно звернутися до нотаріальної контори, однак на даний час вже минув шестимісячний строк після смерті батька позивача ОСОБА_2 для подання заяви про прийняття спадщини.

Причинами, які об`єктивно ускладнювали позивачу вирішення питання поновлення строку в судовому порядку раніше, є його проживання у м. Макіївка на непідконтрольній території в зоні проведення АТО та ООС, бойових дій на Донбасі, у зв`язку із доглядом за власним житлом. В`їзд та виїзд на територію, що непідконтрольна Україні, є ускладненим, що є загальновідомим фактом. З огляну на викладене, ОСОБА_1 просив визначити йому додатковий строк - три місяці з дня набрання чинності судовим рішенням для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його рідного батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у с. Бухни Погребищенського району Вінницької області.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача, оскільки належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом першої інстанції також роз`яснено, що ОСОБА_1 не позбавлений права на звернення до суду з цими ж позовними вимогами із зазначенням сторін, які відповідно до вимог чинного законодавства повинні брати участь у розгляді справи.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2020 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги. Крім того, ОСОБА_1 просив в апеляційній скарзі постановити окрему ухвалу щодо незаконних дій та порушень закону, вимог Конституції України та Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини і його прав, допущених та вчинених суддею ОСОБА_3 при вирішення його справу. Направити окрему ухвалу органам, до повноважень яких належить притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на практику Європейського суду з прав людини, зазначаючи про те, що Україна не відступала від зобов`язань, визначених статтями 1, 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, в окремих районах Донецької та Луганської областей України відповідно до статті 15 Конвенції. ОСОБА_1 вказує в апеляційній скарзі, що оскаржуваним рішення суд не захистив його невизнані права. При обставинах, коли недоотримана за життя пенсія батька входить до складу спадщини, і скаржник є спадкоємцем першої черги, то Головне управління Пенсійної фонду України в Запорізькій області є належним відповідачем у справі, оскільки рішення суду про поновлення ОСОБА_1 строку для звернення до нотаріуса для прийняття спадщини може вплинути на їх права та обв`язки по її виплаті скаржнику. Суд не з`ясував обставину, яка має значення для вирішення справи: наявність у відповідача (як правонаступника Пологівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Запорізької області) заборгованості перед померлим батьком з недоотриманої пенсії. Спадкова справа після смерті батька не заводилася українським нотаріусом в силу пропуску шестимісячного строку звернення до нотаріусу, оскільки через проживання на непідконтрольній території у м. Макіївка, встановлення факту смерті ОСОБА_2 через суд зайняло багато часу. ОСОБА_1 зазначає також, що згідно матеріалів справи, пропуск ним 6-ти місячного строку для прийняття спадщини є очевидним і для встановлення цього факту не потрібно спеціальних знань, експертизи або підтвердження з боку нотаріуса.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Запорізькій області просять скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2020 року - без змін, оскільки вони є неналежним відповідачем по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12 серпня 2014 року №1632-VII у випадку коли остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Повідомлення для ОСОБА_1 про дату, час, та місце судового засідання із посиланням на веб-адресу ухвали суду про призначення справи до розгляду в Єдиному державному реєстрі судових рішень, оприлюднено на офіційному веб-сайті Запорізького апеляційного суду 07 квітня 2021 року, тобто із дотриманням строку встановленого ч.1 ст. 1-1 зазначеного закону (а.с.120-121).

У судове засідання, належним чином повідомлені учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 20-125), клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З копії свідоцтва про смерть від 05 грудня 2019 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка, Донецької області помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 35).

З копії свідоцтва про народження від 05 жовтня 1956 року встановлено також, що ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_2 (а.с. 8).

За приписами ч. 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 першої черги за законом.

Спадкове право в України врегульовано положеннями Книги шостої ЦК України.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Разом з тим, за правилами частини першої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Згідно із частиною третьою статті 1277 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Згідно ч. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, відповідачами у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Звертаючись до суду з позовом з вимогами про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 , позивач зазначав, що інші спадкоємці, окрім нього відсутні.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутня інформаційна довідка зі Спадкового реєстру, з якої можливо встановити факт наявності/відсутності заповітів чи спадкових договорів, та заведення спадкової справи.

Разом з тим, судом першої інстанції вірно зазначено, що позов ОСОБА_1 подано до неналежного відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оскільки саме територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням спадкового нерухомого майна (місця відкриття спадщини) є відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, й позивач ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до належного відповідача.

Враховуючи, що інших спадкоємців, окрім скаржника, після смерті його батька ОСОБА_2 немає, відповідачем у справі повинна виступати територіальна громада в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, як цього вимагають норми діючого законодавства.

Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача, не заявляв.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області є неналежним відповідачем у справі, оскільки згідно з частиною першою статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.

При цьому, колегія суддів також зазначає, що посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що спадщина складається лише із недоотриманої пенсії, не є підставою для залучення відповідачем по цій категорії справ управління пенсійного фонду.

Так, колегія суддів зауважує, що, визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину, не визначає обсяг спадкового майна та склад спадщини, а досліджує виключно питання щодо наявності чи відсутності правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З огляду на вищенаведене, також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо невстановлення судом першої інстанції обсягу спадкового майна.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із висновками суду апеляційної інстанції, неправильного розуміння заявником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановленоз додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо клопотання про постановлення окремої ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 385 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Згідно з частиною першою статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Частиною десятою статті 262 ЦПК України передбачено, що суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Порушень, які б давали підстави для постановлення окремої ухвали у цій справі, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2020 року по цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 26 квітня 2021 року.

Головуючий:

Судді: