Справа № 200/8093/17
Провадження № 4-с/932/15/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., за участі секретаря судового засідання Тимощук К.А., скаржника ОСОБА_1 , приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича, в якій просить визнати незаконними дії приватного виконавця у виконавчому провадженні № 64201124 щодо винесення постанови про арешт майна боржника від 19.01.2021 р., скасувати постанову приватного виконавця про арешт майна боржника, визнати незаконними дії щодо винесення постанови про арешт коштів, скасувати постанову виконавця від 15.02.2021 р. про арешт коштів боржника, стягнути з приватного виконавця судові витрати.

Скарга мотивована тим, що приватний виконавець порушив порядок накладання арешту на майно боржника ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження, а саме: арешт був накладений не на конкретне майно боржника, а на все невизначене майно та на всі можливі рахунки, що відкриті в банківських установах і можуть належати боржнику, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, у межах суми звернення стягнення 50 610, 50 грн.

На думку боржника, за змістом ст. ст. 13, 26, 56 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець має накладати арешт на конкретне майно боржника, а також грошові кошти, що знаходяться на конкретних рахунках у банках та фінансових установах в межах суми заборгованості, тому постанова про арешт майна та коштів боржника, має бути скасована.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2021 року, скарга прийнята до розгляду, призначено дату судового засідання з розгляду вказаної скарги.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_1 підтримав скаргу та просив її задовольнити. Надав пояснення, аналогічні доводам скарги.

Приватний виконавець Ванжа О.В. проти задоволення скарги заперечив та пояснив, що він має право вживати заходи примусового виконання рішення суду, і що жодним законом не заборонено накладати арешт на невизначене майно боржника та невизначені банківські рахунки, тому просив скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши вимоги скарги та приєднані до неї документи, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2018 року скасоване та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду внаслідок залиття у розмірі 45 555, 00 (сорок п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень, та судовий збір у розмірі 1600, 00 грн.

На виконання судового рішення виданий виконавчий лист, який пред`явлений до виконання.

Постановою приватного виконавця від 19.01.2021 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

Постановою приватного виконавця від 19.01.2021 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику.

Постановою приватного виконавця від 15.02.2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника в банківських установах.

Відповідно до положень статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ст. 2 цього Закону засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 10 цього Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 18 Закону № 1404-VIII зобов`язує виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

За приписами ст. 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

За змістом ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно ч. 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

В судовому засіданні встановлено та не оспорювалось учасниками, що на даний час за боржником обліковується непогашена заборгованість, тому приватний виконавець має право вживати заходи примусового виконання рішення, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

З аналізу ст. ст. 2, 10, 13, 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» видно, що приватному виконавцю надано право накладати арешт на майно боржника, в т.ч. на рухоме і нерухоме майно, грошові кошти тощо. Проте вказаним нормативним актом не встановлено заборони накладати арешт на невизначене майно боржника та на всі рахунки, що відкриті боржником у банківських установах. Обмеження приватного виконавця у цьому буде перешкоджати виконанню судового рішення.

Думка скаржника про те, що приватний виконавець має право накладати арешт тільки на конкретно визначене майно і на конкретні грошові кошти, нічим не обґрунтовується та не підтверджується посиланнями на чинне законодавство. Скарга ОСОБА_1 зводиться до цитування положень Закону України «Про виконавче провадження», однак конкретної норми, яка б забороняла приватному виконавцю діяти саме таким чином, скарга не містить, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги та залишення її без задоволення.

Водночас боржником пропущений десятиденний строк, передбачений ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», для оскарження відповідних постанов про накладення арешту, і жодних поважних причин пропуску такого строку скаржником не наведено.

Керуючись ст. ст. 258 - 261, 353, 447, 449, 450 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександра Володимировича, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів із дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 26 березня 2021 року о 14 год. 00 хв.

Суддя І.А. Кондрашов