Справа № 570/2495/21
Номер провадження 2-з/570/43/2021
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності, припинення права на частку у праві власності, визнання права на частку у праві власності, -

в с т а н о в и в :

29.06.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

02.07.2021 року до суду надійшла заява про забезпечення позову.

В обгрунтування заяви зазначається, що на даний час житловий будинок АДРЕСА_1 одноосібно належить на праві власності відповідачці ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Рівненського району, що було видано згідно рішення від 31.01.2003 р. № 29, які є предметом спору по даній справі.

Суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без виклику сторін.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, а також враховуючи характер позовних вимог, з якими позивач звернулася до суду, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Оцінюючи характер позовних вимог, з якими позивачка звернулася до суду і про які її представник зазначає у своїй заяві про забезпечення позову, суд визнає, що вид забезпечення позову, який представник позивача просить застосувати, відповідає позовним вимогам і доцільність вжиття таких заходів забезпечення є обґрунтованою.

У тому числі вимога позивачки, що стосується заборони вчиняти дії, спрямовані на передачу житлового будинку АДРЕСА_1 в житловий найм іншим особам є обґрунтованою та виправданою до вирішення спору, оскільки вчинення таких дій буде порушувати не тільки оспорюване право власності та інтереси позивачки, ал е й її житлові права.

Згідно з ч.7 ст.153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Суд дослідив, що обов`язкові умови, передбачені ч.3 ст.154 ЦПК України, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, відсутні.

Судом встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову, про які у своїй заяві просить представник позивачки, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду.

Керуючись ст.ст.149,150,153,258,259,260,261,352,353,354,355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 або передачі його в житловий найм іншим особам.

Копію цієї ухвали направити на адресу Центру надання адміністративних послуг у місті Рівному (33028, м.Рівне, майдан Просвіти, 2) для виконання, а сторонам для відома.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Рівненського апеляцiйного суду або через Рiвненський районний суд Рівненської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Гнатущенко Ю.В.