ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3892/21 Справа № 181/720/20 Суддя у 1-й інстанції - Літвінова Л. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 уклали Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом Публічної пропозиції Банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов вищевказаного Договору позивач зобов`язується відкрити відповідачеві картковий рахунок у валюті гривня та випустити міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 (два) роки з моменту її випуску. Відповідно до умов Договору відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, відкривши відповідачеві картковий рахунок у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 (два) роки з моменту її випуску, встановивши ліміт відновлювальної кредитної лінії (сума кредиту) 75000 грн. У порушення умов Договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 12.03.2020 року має заборгованість: тіло кредиту 118483,29 грн.; відсотки за кредитом 456,24 грн.; розмір неустойки становить 9789,86 грн.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість у сумі 128729,39 грн.. Вирішити питання стосовно судового збору (а.с.1-4).

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року у задоволенні позову АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено (а.с. 72-76).

Не погодившись з рішенням суду, АТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів (а.с. 81- 86).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що між відповідачем та позивачем було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом акцептування відповідачем Публічної пропозиції Банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Позивачем на підтвердження факту укладення Договору надано наступні документи:

- анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банку» (а.с.5-6);

- оферта (пропозиція зі сторони відповідача) на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 28.08.2017 року (а.с.7);

- акцепт (згода з офертою зі сторони позивача) пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 28.08.2017 року (а.с.8).

Анкета-заява містить відомості про майновий стан відповідача (наявність майна, розмір доходів, сімейний стан тощо) необхідні для оцінки кредитоспроможності відповідача. Зі змісту анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» також вбачається, що станом на 28.08.2017 року вже було відкрито рахунок № НОМЕР_1 , а також те, що дану анкету-заяву було складено лише 29.08.2017 року, що підтверджується датами вчинення підписів ОСОБА_1 та співробітником банку (а.с.6).

З наданих позивачем Оферти та Акцепту від 28.08.2017 року вбачається, що укладення договору відбувалось шляхом акцептування пропозиції відповідача (Оферта) позивачем (Акцепт). Тобто у інший (зворотній), ніж стверджує у позовній заяві позивач спосіб.

Надані позивачем документи, не містять даних умов про конкретні розміри штрафних санкцій. Акцептом та офертою серед суттєвих умов договору кредитування визначено лише плату за користування кредитом у розмірі 26 %.

З розрахунку заборгованості, складеного за підписом представника АТ «Альфа-Банк» вбачається, що розрахунок було здійснено за кредитним договором № 630703609 від 29.08.2017 року (а.с.11).

Кредитний договір № 630703609 від 29.08.2017 року позивачем не надано.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Позивачем не доведено змісту укладеного правочину у письмовій формі, а надані документи дають підстави стверджувати наявність декількох договірних відносин між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, виписки по рахунку відповідача до суду не надано, розрахунок заборгованості та позовна заява не містять посилань на конкретні видаткові операції, зокрема, дату їх вчинення, періоди обрахування заявлених до стягнення сум із зазначенням окремо суми кредитних коштів та окремо інших нарахувань із вказівкою правової природи та періодів нарахування, зокрема, плати за користування кредитом та пені.

У розрахунку заборгованості до сум неустойки у графі «неустойка (комісія, штраф)» включено комісію, яка не є предметом даного позову, оскільки у позовній заяві позивач вимагає стягнення саме пені, а не штрафу.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Так, згідно п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018 року, підтвердженням виконаної операції є виписка з рахунку.

Аналогічну позицію висловлено у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2018 року по справі № 161/16891/15-ц.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ст. 79, ч. 1 ст. 80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст. 526, 527, 530 ЦК України, банк повинен довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та відповідно, на умовах встановлених договором.

Доводи, вказані в апеляційній скарзі про те, що суд неповно з`ясував обставини по справі, необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: