Справа № 485/75/21 Головуючий у 1-й інстанції Квєтка І. А.
Провадження № 22ц/812/791/21 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

5 травня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючої: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(надалі - АТ КБ «ПриватБанк»)

на заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 лютого 2021 року, ухваленого під головуванням судді Квєтки І. А. у місті Снігурівка Миколаївської області о 9 годині 38 хвилині зі складанням його повного тексту, по справі

за позовом

АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 18 383 грн 30 коп. заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що позичальниця ОСОБА_1 29 листопада 2011 року з метою отримання банківських послуг та оформлення картки підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Однак, в порушення умов договору кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», у визначені строки не погашала суму основного кредиту та проценти за користування кредитом, а тому банк має право вимагати повернення кредитної заборгованості за простроченим тілом кредиту і простроченими процентами за користування кредитом.

Відзиву на позовну заяву відповідачкою не подано.

Заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з того, що підстави для стягнення процентів за користування кредитом відсутні, оскільки їх нарахування не узгоджене з позичальницею, а врахування банком до тіла кредиту безпідставно нарахованих процентів на загальну суму 23 802 грн 10 коп. та 2 400 грн пені, виключає наявність простроченої заборгованості за тілом кредитом.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення вимог банку у повному обсязі.

Зазначає, що підписана особисто відповідачкою анкета-заява є її згодою з Тарифами банку, а також з Умовами та правилами надання банківських послуг, та свідчить про наявність між сторонами належним чином погоджених основних умов кредитного договору, без додаткового їх підписання позичальником, оскільки ці умови є публічно розміщеними.

Вважає висновок суду про те, що банком не надано доказів на підтвердження підстав для застосування процентної ставки, таким, що ґрунтується на припущеннях, та свідчить про грубе порушення місцевим судом основоположних засад та принципів здійснення правосуддя.

Вказує, що активація картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення кредитного договору, та підтверджується розрахунком, випискою по рахунках, довідками банку про видані картки, тощо.

Також звертає увагу суду апеляційної інстанції на хибність розрахунку здійсненого судом першої інстанції, зважаючи на доведеність, на його думку, обов`язку по сплаті процентів за користування кредитом, та вказуючи на те, що прострочене тіло кредиту, це кошти, які не були повернуті в певний строк, передбачений договором. Саме повернення кредитних коштів з урахуванням відсотків за їх користування, є основним принципом платності кредитного договору, та надання без процентних кредитів заборонено законом України «Про банки та банківську діяльність».

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 27 квітня 2021 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 листопада 2011 року відповідачкою ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до надання ПАТ «ПриватБанк» банківських послуг з використанням платіжної кредитної картки «Універсальна» та без зазначення бажаного розміру кредитного ліміту, який відповідно до довідки наданої банком станом на 25 листопада 2015 року встановлено у розмірі 5 000 грн, з його збільшенням на 31 січня 2017 року до 7 500 грн, та зведенням до 0,00 грн на 1 червня 2020 року, з кінцевим терміном повернення цих коштів, що відповідає строку дії двох платіжних карток, які надані позичальниці для користування кредитними коштами починаючи з 16 жовтня 2015 року і до травня 2023 року, зі сплатою за їх користування сум у відповідності до Умов та правил кредитування, які розміщені на сайті банку (а.с.7, 8, 9-33, 34, 35).

Відтак, договір, укладений між сторонами повинен складатися із анкети-заяви позичальниці щодо приєднання, тарифів надання кредиту, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою.

Разом з тим, позичальницею ОСОБА_1 підписана тільки анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, та не узгоджено з банком інші складові договору про надання банківських послуг, а саме розмір відсотків, тощо, так як «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» ним нею підписані (а.с.8. 9-33).

Відповідачкою лише надана згода на те, що вона зобов`язується знайомитися з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», які викладені на банківському сайті (а.с.7).

Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозуміли усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші.

Відтак, положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

Тому, для підтвердження цих обставин, банком до матеріалів справи наданий витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 6 березня 2010 року №СП-2010-256 (а.с.9-33), де у пунктах 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 передбачено, що клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Крім того, зазначена редакція Умов та Правил надання банківських послуг передбачає, зокрема: нарахування банком за користування кредитом та овердрафтом відсотків в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік - п. 2.1.1.12.6.

За наданим витягом із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна , 55 днів пільгового періоду» слідує, що за користування кредитним лімітом за цією карткою встановлені проценти у розмірі 2,5% щомісяця (30 % річних), за тратами здійсненими після 1 вересня 2014 року у розмірі 2,9 % щомісячно ( 34,8% річних), та 3,6 % щомісяця (43,2 % річних) за тратами здійсненими після 1 квітня 2015 року (а.с.8).

Однак усі надані банком документи, які повинні бути невід`ємною складовою договору приєднання, позичальницею не підписані та відсутні дані про її ознайомлення з їх змістом на час складання анкети-заяви.

В той же час, незважаючи на такі обставини, позивачем розрахована заборгованість відповідачки, спочатку за відсотковою ставкою у 42 % річних, та додаткового застосування ставки до простроченого кредиту в розмірі 7 % щомісяця (84 % річних) та такої ж ставки при порушені умов кредитування з 1 жовтня 2019 року, у зв`язку з чим станом на 14 грудня 2020 року банком нарахована сума боргу в 18 383 грн 30 коп., в тому числі: 14 340 грн 25 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 4 043 грн 05 коп. - заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

За частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини 1 статті 1056? ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку (частина 3 статті 1056? ЦК України).

В разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати проценту ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (частина 4 статті 1056? ЦК України). Кредитодавець зобов`язаний повідомити позичальника.

Між тим, у заяві позичальника від 29 листопада 2011 року відсоткова ставка не зазначена.

Відсутні у матеріалах справи і підтвердження щодо належного повідомлення та ознайомлення відповідачки у будь-якій спосіб про застосування банком в односторонньому порядку відсоткової ставки у 42% річних та застосування додатково ставки у 84% річних з жовтня 2019 року.

Тому судом першої інстанції зроблено вірний висновок про відсутність підстав для розрахунку та стягнення заборгованості з урахуванням процентів за користування кредитом, в тому числі і за додатковою відсотковою ставкою.

За такого та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін по сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 та є підставою для застосування до правовідносин, що виникли між учасниками даної цивільної справи, яка знаходиться на перегляді у суді апеляційної інстанції.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що правові підстави для стягнення з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» відсотків за користування кредитом - відсутні, у зв`язку з відсутністю обґрунтованих підтверджень прийняття позичальницею цих умов, а тому є неприпустимим прийняттям у якості належних доказів витягу з Умов та витягу з Тарифів як складової частини кредитного договору приєднання.

За такого суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для застосування процентної ставки, та стягнення відсотків, які суттєво вплинули на розрахунок заборгованості за тілом кредиту внаслідок чого було вирахувано прострочене тіло кредиту.

Сам розрахунок простроченого тіла кредиту із застосуванням відсотків за порушення зобов`язань щодо повернення кредиту в розмірі 84% (або 7% щомісяця), визначеного відповідно до Умов та правил надання банківських послуг здійснений також без узгодження з позичальницею.

При цьому, на думку колегії суддів, хибність розрахунку заборгованості за кредитом представленому у вигляді двох окремих частин, окрім штучно збільшеної заборгованості за простроченим тілом кредиту за рахунок погашення відсотків в розмірі 16 989 грн 95 коп. та пенею в розмірі 2 400 грн за рахунок тіла кредиту, нарахування якої також не узгоджено з позичальницею, підтверджується випискою з карткового рахунку позичальниці, з якої вбачається, що вона отримала в користування кошти банку в розмірі 4 816 грн 70 коп. та повернула в розмірі 25 739 грн 07 коп., а банком додатково нараховано, не визначені за умовами договору комісію та страхові платежі на загальну суму 4 441 грн 19 коп., які не знайшли свого відображення в здійсненому позивачем розрахунку.

Тому, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальницею кошти повернуті АТ КБ «ПриватБанк» в добровільному порядку, підстав для їх додаткового стягнення з відповідачки на користь банку, як заборгованості за простроченим тілом кредиту, немає.

Не є обґрунтованим також нарахування банком процентів за невиконання боржником грошового зобов`язання, у зв`язку з прострочкою його виконання, так як не підтверджене відповідними доказами, зокрема, нарахування таких процентів здійснено за період з 1 жовтня 2019 року по 14 грудня 2020 року, тобто в межах строку дії платіжних карток, з якими пов`язані строки виконання зобов`язань щодо повернення позичених коштів, та ці умови не є такими, що узгоджені з позичальником, з огляду на нарахування процентів у розмірі, визначеному Умовами та правилами.

Відтак, рішення суду першої інстанції винесено у відповідності до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Доводи банку щодо визнання відповідачкою факту укладення кредитного договору на умовах, запропонованих банком через активацію картки, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, як такі, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм ЦК України.

Усі інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та обставин справи, які належним чином встановлені та досліджені судом першої інстанції, а тому не впливають на обґрунтованість його висновків.

На підставі викладеного та у відповідності до положень, передбачених статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Підстав для перерозподілу судових витрат у відповідності до статті 141 ЦПК України немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, а заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

С. Ю. Колосовський