Справа № 752/4580/20
Провадження № 2/752/1971/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.04.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Веселовської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Киві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтергеоком" до ОСОБА_1 про спростування недостовірної інформації, -

в с т а н о в и в:

у березні 2020 року ТОВ "Інтергеоком" звернувся у суд з позовом про спростування недостовірної інформації.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 08 год. 10 хв. на сайті Інтернет видання Інформаційного агенства УНІАН розміщена стаття з позначкою інтерв"ю під заголовком " ІНФОРМАЦІЯ_3". В даній статті відповідач , відповідаючи на питання, пощирив недостовірну інформацію, зокрема сказав: "У нас четыре раза взрывались автозаправки и нефтебазы в сети БРСМ-Нафта. Погибли люди. Но до сих пор работает эта сеть. Никто не ответил за случившееся, никто из собственником не сел. Хотя, есть все основания задаться вопросом - почему БРСМ - Нафта работает на рынке?"

Інформація про чотири вибухи на автозаправках та нафтобазах БРСМ - Нафта зачіпає права та інтереси позивача ТОВ "Інтергеоком", що здійснює свою діяльність під торговим знаком ІНФОРМАЦІЯ_4" на автозаправках по всій території УКраїни на підставі ліцензійного договору № 03/12/18-1Л від 03.12.2018 р., згідно п. 1.7 якого ліцензіат набуває право на захист торгівельної марки (знаку для товарів і послуг) шляхом звернення в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції з вимогами, пов"язаними із використанням цього Знаку, в тому числі захисту ділової репутації, та спростування недостовірної інформації, пов"язаної зі знаком, та діяльністю, що здійснюється під знаком.

Посилаючись на лист Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 31.01.2020 р. № 26-1764/263, згідно якого пожеж та надзвичайних ситуацій, пов"язаних з вибухами та об"єктах, що належать ТОВ "Інтергеоком" на праві власності чи оренди протягом 2018 - 2019 років не зареєстровано, позивач вважає, що відповідач факточно своїми твердженнями звинувачує позивача у вчиненні злочину, передбаченого ст. 273 КК України (порушення правил безпеки на вибухонебезпечних підприємствах або у вибухонебезпечних цехах).

За таких підстав, позивач просить

- визнати недостовірною інформацію, поширену відповідачем в інтерв"ю Інформаційному агенству УНІАН, що розміщена ІНФОРМАЦІЯ_1 о 08 год. 10 хв. на веб-сайті Інформаційного агенства УНІАН у вигляді статті під заголовком " ІНФОРМАЦІЯ_3", зокрема наступну інформацію: "У нас четыре раза взрывались автозаправки и нефтебазы в сети БРСМ-Нафта. Погибли люди. Но до сих пор работает эта сеть. Никто не ответил за случившееся, никто из собственником не сел. Хотя, есть все основания задаться вопросом - почему БРСМ - Нафта работает на рынке?",

- зобов"язати відповідача спростувати вказану інформацію в такий же спосіб, у який вона була була поширена, шляхом розміщення на веб-сайті Інформаційного агенства УНІАН повідомлення під заголовком "Спростування" без власних зауважень та коментарів, протягом 10 днів з моменту набрання законної сили рішення суду по даній справі за власний рахунок наступного змісту:

"Я, ОСОБА_3 , спростовую недостовірну інформацію, озвучену мною в інтерв"ю Інформаційному агенству УНІАН, що була викладена на веб-сайті інформаційного агенства ІНФОРМАЦІЯ_1 в статті під заголовком " ІНФОРМАЦІЯ_3", зокрема наступну інформацію: "У нас четыре раза взрывались автозаправки и нефтебазы в сети БРСМ-Нафта. Погибли люди. Но до сих пор работает эта сеть. Никто не ответил за случившееся, никто из собственником не сел. Хотя, есть все основания задаться вопросом - почему БРСМ - Нафта работает на рынке?"

Дана інформація про те, що чотири рази вибухали об"єкти (як зазначено в статті автозаправки та нафтобази) в мережі БРСМ-Нафта є недостовірною, та спростовується цим повідомленням. Встановлено, що відсутні будь-які докази чи підстави поширення такої інформації.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. (а.с. 71)

Відповідач ТОВ "Інтергеоком" 16 червня 2020 року подав відзив на дану позовну заяву. (а.с. 89 т.1) Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки відповідач не є автором вказаної статті та не є власником сайту в мережі Інтернет. ОСОБА_1 не відомо про дане інтерв"ю, він надає більше 100 інтерв"ю кожного місяця та не може дослідивно запам"ятати їх. Він не погоджував текст зазначеного інтерв"ю з журналістом під псевдонімом " ОСОБА_7 ", яке розміщене на сайті. Також зазначає, що вищевказана інформація стосувалася виключно мережі БРСМ - Нафти та не поширювалася на ТОВ "Інтергеоком". Позивач не єдиний ліцензіат, який має право використовувати знак для оварів і послуг "БРСМ-Нафта" по всій території України та має право його захищати в суді. На думку відповідача, ТОВ "Інтергеоком" не може виступати від імені всієї мережі БРСМ - Нафта. Знак для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_4" із класом 37 належить ОСОБА_4 та ТОВ "БРСМ-Нафта". Мережа БРСМ - Нафта включає в себе групу компаній, в тому числі компанію ТОВ "БРСМ-Нафта" (), кінцевим бініфіціаром якої є ОСОБА_4 . Ліцензійний договір № 03/12/18-1Л укладений 03.12.2018 р. з ТОВ "Інтергеоком", а мережа БРСМ Нафта створена в 1992 р. та вказані події щодо вибухів та пожеж в мережі БРСМ Нафта мали місце в період 2013 по 2015 роки, тобто до уккладення даного ліцензійного договору. Крім того, в статті, на яку посилається позивач, ОСОБА_1 жодного разу не згадував про будь-які об"єкти нерухомості (АЗК та нафтобази), які належать на праві власності або якими користується ТОВ "Інтергеоком". Позивач не надав суду доказів, що нафтобазами не володіють інші компанії мережі БРСМ - Нафта. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 212582105 від 15.06.2020 р. ТОВ "БРСМ-Нафта" належить на правах приватної власності цілісний майновий комплекс за адресою: с. Переяславське Переяслав - Хмельницького району Київської області, вул. Шевченка, 1-Б . Посилаючись на зміст ухвал слідчих суддів, відповідач зазначає, що вибухи на об"єктах групи компаній БРСМ-Нафта відбувалися неодноразово. В статті, на яку посилається позивач, ОСОБА_1 не вказував про наявність вироків стосовно посадових осіб групи компаній БРСМ-Нафта, в тому числі позивача, а ствержував про те, що на об"єктах групи компаній БРСМ-Нафта відбувалися вибухи та пожежі, що призвели до загибелі людей.

27 липня 2020 року позивач ТОВ "Інтергеоком" надіслав відповідь на відзив ОСОБА_1 (а.с. 173) Просить задовольнити позов.

Ухвалами Голосіївського районного суду м. Києва від 30 липня 2020 року задоволені заяви ОСОБА_1 про витребування доказів. (а.с. 227-232)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 липня 2020 року закрито підготовче провадження та дана справа призначена до судового розгляду. (а.с. 225)

В судовому засіланні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно ст.34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс , Гудвіна , Прагер і Обершлік ) свобода вираження поглядів, гарантована п. 1 ст. 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання п. 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 від «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму «вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням».

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 08 год. 10 хв. на сайті Інтернет видання Інформаційного агенства УНІАН розміщена стаття з позначкою інтерв"ю під заголовком " ІНФОРМАЦІЯ_3". за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5.

В даній статті відповідач ОСОБА_1 , відповідаючи на питання "А кто в Украине занимается мониторингом рынка нефтепродуктов?", сказав: "У нас четыре раза взрывались автозаправки и нефтебазы в сети БРСМ-Нафта. Погибли люди. Но до сих пор работает эта сеть. Никто не ответил за случившееся, никто из собственником не сел. Хотя, есть все основания задаться вопросом - почему БРСМ - Нафта работает на рынке?" (а.с. 12)

Звертаючись у суд з даним позовом, позивач стверджує, що вказана інформація поширена саме відповідачем ОСОБА_1 як першеджерелом у вигляді інтер"ю інформаційному агенству УНІАН, оскільки, на думку позивача ОСОБА_1 є автором даного інтерв"ю та статті на сайті УНІАН.

Проте суд не погоджується з такими доводами позивача і вважає, що позовні вимоги ТОВ "Інтергеоком" не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. за № 9 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи" відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділово репутації є фізична або юридична чособа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Якщо позов пред"явлений про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачам є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, окільки згідно зі статтею 21 Закону про прессу редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

У разі коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідаем виступає засновник друкованого засобу масової інформації.

У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

ТОВ "Інтергеоком" в позовній заяві сттверджує, що сайт https://www.unian.net належить ТОВ "Українське незалежне інформаційне агенство новин".

Як вбачається із посилання на статтю " ІНФОРМАЦІЯ_3" на сайті https://www.unian.net, на початку та в кінці статті зазначено її автора під псевдонімом " ОСОБА_7 ".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 26 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" журналіст має право поширювати підготовлені ним повідомлення і матеріали за власним підписом, під умовним ім"ям (псевдонімом).

Журналіст засобу масової інформації має право відмовитися від авторства (підпису) на матеріал, якщо його зміст після редакційної правки (редагування) суперечить його переконанням.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 не є автором даної статті та не є власником сайту в мережі Інтернет.

В судовому засіданні представник відповідача не визнав позовні вимоги ТОВ "Інтергеоком" та заперечував проти їх задоволення, зазначивши, що ОСОБА_1 не відомо про дане інтерв"ю, оскільки він данаж більше 100 інтерв"ю кожного місяця та не може дослівно запам"ятати їх. Він не погоджував текст зазначеного інтерв"ю з журналістом під псевдонімом "ОСОБА_7", яке розміщене на сайті https://www.unian.net.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-якій спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Таким чином, однією із ознак складу правопорушення треба встановити, що поширена інформація стосувалася саме позивача.

В обгрунтування своїх позовних вимог ТОВ "Інтергеоком" стверджує, що інформація про чотири вибухи на автозаправках та нафтобазах БРСМ-Нафта прямо зачіпає права та інтереси позивача, що здійснює свою діяльність під торговим знаком "БРСМ-Нафта" на автозаправках по всій території України на підставі ліцензійного договору № 03/12/18-1Лвід 03 грудня 2018 р. (а.с. 27)

В п. 1.2 ліцензійного договору № 03/12/18-1Лвід 03 грудня 2018 р. ліцензіар ОСОБА_4 володіє правом власності на зареєстровану торгівельну марку (знак для товарів і послуг): знак для товарів і послуг " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (комб.), зареєстрований 27.10.2014 р., свідоцтво № НОМЕР_1 .

Проте, як вбачається із статті, розміщеної за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 інформація стосувалася виключно мережі БРСМ - Нафти.

Згідно з п.15 вищезазначеної постанови, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто мітить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпія добропорядності). НЕгативною слід вважати інформація, в якій стверджується про порушення особою, зокрема норм чинного законодавства, вчинення будь-якиз інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Згідно з п.п. 18 та 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 9 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов"язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Судом встановлено, що в статті, на яку посилається позивач, ОСОБА_1 жодного разу не згадував про будь-які об"єкти нерухомоті (АЗК та нафтобази), які належать на праві власності або якими користується ТОВ "Інтергеоком".

З наданої відповідачем інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна № 212582105 від 15.06.2020 р. ТОВ "БРСМ-Нафта" належить на праві приватної власності цілісний майновий комплекс за адресою: с. Переяславське Переяслав - Хмельницького району Київської області, вул. Шевченка, 1-Б . (а.с. 114)

Твердження ТОВ "Інтергеоком" про те, що пожеж та надзвичайних ситуацій, пов"язаних з вибухами на об"єктах, що належать ТОВ "Інтергеоком" на праві власності або оренди, протягом 2018 - 2019 років не зареєстровано, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не спростовують інформацію про те, що не відбувалися пожежі та вибухи на заправках та інших об"єктах БРСМ - нафта, які належть іншим компаніям групи БРСМ - Нафта.

В обгрунтування своїх заперечень відповідач надав ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.06.2015 р. у справі № 757/21797/15-к та ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2014 р. у справі № 362/4497/14-к, які підтверджують той факт, що вибухи на об"єктах групи компаній БРСМ-Нафта відбувалися неодноразово. В групу компаній БРСМ-Нафта входять різні компанії, які також використовують в своїй господарській діяльності торговий знак "ІНФОРМАЦІЯ_4". (а.с. 144-165)

В статті, на яку посилається позивач, ОСОБА_1 не вказував про те, що наявні кримінальні вироки стосовно посадових осіб групи компаній БРСМ-Нафта, в тому числі позивача, він лише стверджував про те, що на об"єктах групи компаній БРСМ_Нафта відбувалися вибухи та пожежі, що призвело до загибелі людей. Також відповідач стверджував про те, що й досі не покарані винні у загибелі людей.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ТОВ "Інтергеоком" необхідно відмовити.

Стягнути з ТОВ "Інтергеоком" на користь ОСОБА_1 8 000 грн. витрат на правову допомогу, понесення яких підтверджується меморіальним ордером від 21 травня 2020 року. (а.с. 106)

Керуючись статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтергеоком" до ОСОБА_1 про спростування недостовірної інформації - залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтергеоком" на користь ОСОБА_1 8 000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 12 квітня 2021 року.

Суддя: