печерський районний суд міста києва
Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді Григоренко І.В.,
при секретарі: Ситику Р.В.,
представника позивача: не з`явився,
відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» (далі - позивач, ТОВ «Житло-Сервіс») звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 16 951,72 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на підставі акту приймання-передачі житлових будинків від 01.03.2010 року ТОВ «Житло-Сервіс» прийняло на обслуговування житловий будинок АДРЕСА_1 . ТОВ «Житло-Сервіс», як обслуговуюча організація житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , надавало власникам житлових та нежитлових приміщень комунальні послуги. З метою надання комунальних послуг, позивачем було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 520349 від 15.11.2006 року з Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго». ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 . Між ТОВ «Житло-Сервіс» (далі - Товариство) та ОСОБА_1 (далі - Власник) укладено договір № 39-КУ на участь у витратах з утримання житлового будинку та прибудинкової території (далі - Договір), відповідно до умов якого Товариство зобов`язувалося надавати Власнику житлово-комунальні послуги, у тому числі, послуги з централізованого опалення, а Власник, у свою чергу, зобов`язувався оплачувати надані послуги у строк до 20 числа наступного місяця. Позивач виконував належним чином свої обов`язки за Договором. Проте, зобов`язання відповідача щодо своєчасної оплати за спожиті послуги виконані не були, у зв`язку із чим, у відповідача утворилася заборгованість за період часу з 01.11.2016 року до 30.03.2017 року, яка становить 16 951,72 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2019 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2019 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та судове засіданні для розгляду справи по суті призначено на 22.06.2020 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.06.2020 року, у зв`язку із неявкою учасників справи та відсутністю відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 05.11.2020 року.
05.11.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2020 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 25.02.2021 року.
25.02.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява, в якій остання просить провести судове засідання, призначене на 25.02.2021 року без фіксації технічними засобами.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2021 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 10.06.2021 року.
10.06.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій остання зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2021 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 27.10.2021 року.
В судове засідання 27.10.2021 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.
Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, проте не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзив відповідач не подала, а представник позивача у заяві від 10.06.2021 року не заперечувала проти такого вирішення справи.
Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1 від 25.06.2001 року, виданим Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (а. с. 9).
Згідно Акту приймання-передачі житлових будинків від 01.03.2010 року, ТОВ «Житло-Буд» передало, а ТОВ «Житло-Сервіс» прийняло на баланс і експлуатаційно-технічне обслуговування житловий будинок з інженерно-технічними системами та мережами за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 8).
У 2004 році між ТОВ «Житло-Сервіс» (далі - Товариство) та ОСОБА_1 (далі - Власник) укладено договір № 39-КУ на участь у витратах з утримання житлового будинку та прибудинкової території (далі - Договір), відповідно до умов якого Товариство забезпечує обслуговування та ремонт житлового будинку АДРЕСА_1 , а також прибудинкової території, а Власник приймає участь своїми коштами у витратах на виконання вказаних робіт, а також виконує оплату комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_2 (а. с. 28 - 30).
Як визначено у п. п. 2.1.1., 2.1.2. Договору, Товариство зобов`язується виконувати весь комплекс робіт з утримання житлового будинку та прибудинкової території, створювати умови, необхідні для мешкання у житловому будинку як для Власника, так і для осіб, які з ним мешкають відповідно до «Правил користування приміщенням житлового будинку та прибудинкової території», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572. Надавати Власнику комунальні та інші види послуг за чинними розцінками та тарифами, у тому числі, з обслуговування технічного оснащення квартири, та ведення персонального рахунку.
Згідно п. 2.2.1 Договору, Власник зобов`язується своєчасно, у термін до 20 числа наступного місяця сплачувати Товариству вартість витрат на утримання, обслуговування та ремонт житлового будинку та прибудинкової території, комунальні платежі.
З метою надання комунальних послуг між ТОВ «Житло-Сервіс» та з Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді від 15.11.2006 року № 520349 (а. с. 10 - 13).
Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води врегульовані Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630.
Відповідно до п. 20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Як визначено у ст. 322 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.
Як визначено у ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Як визначено у ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як визначено у ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Отже, відповідач зобов`язана на виконання умов укладеного з ТОВ «Житло-Сервіс» договору сплачувати належним чином за надані позивачем послуги. Однак, відповідач, одержуючи житлово-комунальні послуги, за них не сплачувала в установленому законом порядку, у зв`язку із чим, 24.05.2018 року КП «Житло-сервіс» направило на адресу ОСОБА_1 претензію-вимогу від 16.05.2018 року № 413/39 та запропоновано сплатити заборгованість у розмірі 17 125,66 грн. (а. с. 32 - 33).
Загальна сума боргу ОСОБА_1 за послуги з централізованого опалення за період часу з жовтня 2016 року до травня 2017 року складає 16 591,72 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за комунальні послуги, складеним ТОВ «Житло-Сервіс» (а. с. 7).
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
ОСОБА_1 не надала належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження оплати житлово-комунальних послуг у визначеному розмірі.
За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Житло-Сервіс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 16 951,72 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1835 від 14.11.2019 року. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження понесення судових витрат.
Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги повністю, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 921,00 грн. у відшкодування судових витрат.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1, 7, 13, 16, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 322, 509, 525, 526, 530, 629, 901 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274, 275, 278, 279, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 16 951 (шістнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна) грн. 72 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. у відшкодування судових витрат.
Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 09.11.2021 року.

Суддя І.В. Григоренко