ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8813/19Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/817/102/21 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 300000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Сташків Б. І., Хома М. В.,

секретаря - Сович Н.А.

сторін - позивача ОСОБА_1 і її представника адвоката

Бочана І.П.,

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 жовтня 2020 року, постановлене суддею Сливкою Л.М. у цивільній справі № 607/8813/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області, про усунення перешкод у безпечному протипожежному користуванні незавершеним житловим будинком шляхом знесення самовільно збудованої частини сусіднього житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником незавершеного будівництвом житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0, 12 га для будівництва та обслуговування даного житлового будинку, які успадкувала після померлого батька ОСОБА_3 . На суміжній земельній ділянці відповідачем ОСОБА_2 самочинно з порушенням ДБН 360-92** збудовано будинок, а саме - без обов`язкового дотримання восьмиметрової протипожежної відстані від стіни її будинку. На вимогу припинити самочинне будівництво та перемістити його відповідно до затвердженого проекту на 8 метрову відстань, відповідач не відреагувала. Внаслідок спорудження відповідачем будинку на недопустимій відстані 5,25 метрів між їх будинками, їй створено перешкоди у безпечному протипожежному користуванні її житловим будинком, у зв`язку з чим у судовому порядку просила зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у безпечному протипожежному користуванні її незавершеним житловим будинком шляхом знесення збудованої нею з порушенням восьмиметрової відстані частини житлового будинку по АДРЕСА_1 на відстань восьми метрів від її незавершеного будинку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду вважаючи його прийнятим з порушенням норм процесуального і матеріального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та постановити нове, яким її позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на ненадання судом належної правової оцінки фактам ігнорування відповідачем повідомлень ДАБК з метою здійснення візиту інспекторів на територію її будівництва та складання відповідного припису.

Вважає безпідставним висновок суду в частині критичної оцінки долученого нею висновку з приводу дослідження існуючих відстаней між житловими будинками по АДРЕСА_3 і АДРЕСА_1 з посиланням на те, що досліджувалася лише схема забудови земельної ділянки відповідача та ескізні наміри забудови, проведення дослідження у відсутності власника та можливість визначення ступеня вогнестійкості будівель і споруд шляхом проведення будівельно-технічної експертизи, оскільки окрім дослідження схеми (генплану) забудови земельної ділянки відповідача, спеціалістом проводилися фактичні обміри відстаней між будинками за допомогою професійного інструмента - електронного лазерного дальноміра, що не потребує присутності відповідача. Крім цього, вважає безпідставними висновки суду в частині можливості визначення ступеня вогнестійкості будівель лише за допомогою проведення будівельно-технічної експертизи.

З посиланням на те, що сам по собі факт порушення дотримання відповідачем восьмиметрової відстані між їх будинками, підтверджений доданим нею висновком спеціаліста, і створює реальну загрозу в безпечному протипожежному користуванні її будинком, вважає безпідставними висновки суду в частині відсутності в матеріалах справи допустимих і достовірних доказів порушення відповідачем протипожежних розривів та наявності існування реальної загрози в користуванні належним їй незавершеним житловим будинком і в частині обрання нею невірного способу захисту порушеного права.

Звертає увагу на неврахування судом вимог ст.ст. 376, 391 ЦК України, відповідно до яких вона наділена правом на звернення з даним позовом.

У своєму відзиві відповідач ОСОБА_2 відносно задоволення апеляційної скарги заперечує, вважаючи її безпідставною, а рішення суду законним, ухваленим у відповідності до норм права.

З урахуванням наявності такого, що набрало законної сили рішення Тернопільського міськрайонного суду від 07 грудня 2019 року в справі № 607/13196/17 між тими ж сторонами, з тим же предметом позову і з тих же підстав (де в аналогічному позові ОСОБА_1 до неї судом відмовлено за недоведеністю), вважає, що провадження в даній справі підлягає закриттю.

З урахуванням того, що в основу долученого позивачем висновку «Дослідження існуючих відстаней між житловими будинками, що знаходяться на сусідніх (суміжних) ділянках за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 » покладено дані щодо відстаней між будинками, отримані спеціалістом Тернопільської філії НДІпроектреконструкція без доступу на її територію та у її відсутності, вважає даний висновок, як такий, що отриманий з порушенням встановленого законом порядку, недопустимим доказом, що не може бути покладеним в основу рішення в справі. Крім цього, звертає увагу на невідповідність змісту даного висновку, встановленим накою, що набрала законної сили постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 березня 2019 року обставинам у справі № 607/13196/17.

З урахуванням тієї обставини, що позивач є власником незавершеного будівництвом житлового будинку, ступінь готовності якого 67 %, вважає, що факт спорудження нею будинку не може перешкоджати їй у користуванні об`єктом, якого в повному обсязі не існує.

Також, з посиланням на наявність у матеріалах справи зареєстрованого в органах ДАБІ за № ТП 46 повідомлення про початок будівельних робіт від 22.09.2017 року, вважає безпідставними твердження позивача в частині самовільного спорудження нею будинку.

Звертає увагу, що долучений позивачем Висновок Тернопільської філії ДП «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут НДІпроеткреконструкція» ототожнюється з судовою експертизою, яка не проводилась, що в свою чергу свідчить про недоведеність порушеного права, а вимога позивача про знесення частини її будинку без конкретизації такої частини суперечить вимогам закону.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Бочан І.П. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, викладені в ній. Позивач при цьому додаково пояснила, що ступінь готовності належного їй незавершеного будівництвом будинку 67 % дозволяє ним користуватися для проживання. На даний час у ньому є всі комунікації, однак не може бути прийнятий в експлуатацію з причини відсутності перил на сходах, в тому числі всередині будинку, та відсутності зовнішньої штукатурки.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Берегуляк В.Ф. апеляційної скарги не визнав з підстав, наведених у письмовому відзиві; просив залишити її без задоволення. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день будинок відповідача прийнятий в експлуатацію.

Після оголошеної перерви, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідач ОСОБА_2 і її представник адвокат Берегуляк В.Ф. у судове засідання, призначене на 28.04.2021 року не з`явилися, не повідомивши про причину неявки, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України стало підставою для продовження розгляду справи в їх відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання жодного разу не з`явився, що з урахуванням вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Позивач ОСОБА_1 є власником незавершеного будівництвом житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами готовністю 67 % та земельної ділянки площею 0,12 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою АДРЕСА_3 та були нею успадковані після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3-5).

Рішенням виконавчого комітету Білецької сільської ради № 138 від 26.09.2013 року ОСОБА_1 надано дозвіл на продовження будівництва житлового будинку; зобов`язано проводити будівництво згідно затвердженої проектно-технічної документації; продовжено дозвіл на проведення будівельних робіт (а.с. 7).

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 подала до Інспекції державного архітектурно будівельного у Тернопільській області повідомлення про початок виконання будівельних робіт з 14.10.2013 року із будівництва індивідуального будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 8).

На суміжній земельній ділянці по АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_2 на підставі наявних в неї дозвільних документів - будівельного паспорта від 14.08.2017 року № 310-2-15/17 здійснювала будівництво житлового будинку з літньою терасою та навісом для автомобіля (а.с. 9).

Як вбачається з наявної у Відділі містобудування та архітектури Тернопільської районної державної адміністрації копії схеми забудови земельної ділянки ОСОБА_2 , відстань від її будинку до будинку позивача передбачена в розмірі 8 м (а.с. 10).

Таким, що набрало законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2018 року в справі № 607/13196/17, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління Державної архітектурно будівельної інспекції в Тернопільській області про усунення перешкод у користуванні незавершеним будівництвом житловим будинком по АДРЕСА_3 шляхом знесення самочинно збудованої частини житлового будинку по АДРЕСА_1 на відстань восьми метрів за рахунок ОСОБА_2 (а.с. 34-39).

В ході розгляду справи № 607/13196/17 встановлено, що у 2017 році ОСОБА_2 розпочато будівництво будинку по АДРЕСА_1 , а саме, встановлюються фундаментні будівельні блоки й відстань від стіни незавершеного будівництвом житлового будинку ОСОБА_1 до краю фундаментних блоків на земельній ділянці ОСОБА_2 становить 5,35 м.

Проектна документація ОСОБА_1 не містить інформації про ступінь вогнестійкості її будинку.

Вказані обставини, як такі, що були встановлені в ході розгляду справи № 607/13196/17 між тими ж сторонами в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України не потребують доказування в даній справі.

Згідно листа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області від 10 квітня 2019 року за № 40-1019-1.20/767-19 на визначену дату проведення перевірки об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 , а саме 05 квітня 2019 року представник Білецької сільської ради та ОСОБА_2 не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином.

Із наданого ОСОБА_1 висновку «Дослідження існуючих відстаней між житловими будинками, що знаходяться на сусідніх (суміжних) ділянках за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 », виготовленого Тернопільською філією державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний Інститут «НДІпроектреконструкція» вбачається, що незавершений індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_3 відноситься до другого ступеня вогнестійкості.

Візуальним та інструментальним обстеженням, проведеним Тернопільською філією Інституту «НДІпроектреконструкція» встановлено, що фактична відстань від будинку ОСОБА_1 до межі сусідньої ділянки з будинком, на якому ОСОБА_2 здійснює будівництво становить 3,0; 3,15 м і відповідає вимогам мінімально необхідної відстані, які визначено в будівельному паспорті.

Фактична відстань від будинку ОСОБА_2 до будинку ОСОБА_1 становить між їхніми зовнішніми стінами 5,28; 5,35 м, менша від встановленої будівельним паспортом. Відхилення фактичної відстані від тієї, що встановлена будівельним паспортом становить 2,72; 2,65 м.

Зі змісту вказаного висновку вбачається, що на основі проведеного аналізу вихідних даних, наданих замовником ( ОСОБА_1 ), а саме: наявної проектної та технічної документації стосовно вказаних об`єктів; наявних правовстановлюючих документів на вказані об`єкти; нормативних документів ДБН стосовно визначеного предмету обстеження; проведених візуальних та інструментальних обстежень вказаних об`єктів встановлено, що будинок по АДРЕСА_1 , забудівник якого ОСОБА_2 , збудовано з деякими відхиленнями від будівельного паспорта наданого територіальним органом містобудування і архітектури в Тернопільському районі; відстані від проектного житлового будинку на власній ділянці до існуючого житлового будинку по АДРЕСА_3 на сусідній ділянці, визначені в будівельному паспорті відповідно до чинних на той момент вимог ДБН, а саме 8 м - забудовником не дотримано.

Дослідження проводилося на основі документації на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 : Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (незавершене будівництво по АДРЕСА_3 ); державного акту на право власності на земельну ділянку, власником якої є ОСОБА_1 ; повідомлення про початок виконання будівельних робіт по АДРЕСА_3 ; будівельного паспорту для житлового будинку та господарської споруди по АДРЕСА_3 .

Щодо документів на спірний об`єкт будівництва по АДРЕСА_1 , що будується ОСОБА_2 , при виготовленні вказаного висновку досліджувалася схема забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 та ескізні наміри забудови по АДРЕСА_1 .

Будівельний паспорт на об`єкт будівництва по АДРЕСА_1 спеціалістами ТФ ДП «Держвний науково-дослідний та проектно-вишукувальний Інститут «НДІпроектреконструкція» при проведенні вказаного дослідження та наданні Висновку не досліджувався.

За вказаних обставин ТФ ДП «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний Інститут «НДІпроектреконструкція» зроблено висновок про те, що для збереження можливості подальших законних дій та введення будинку по АДРЕСА_1 в експлуатацію; для приведення житлового будинку по АДРЕСА_1 до дозвільних документів, зокрема будівельного паспорта, забудовнику ОСОБА_2 необхідно внести зміни в будівельний паспорт нат власну забудову відповідно до вчинених змін на об`єкті (у відповідності до чинних вимог ДБН і будівельного законодавства), та вести подальше будівництво без порушень.

У ході апеляційного розгляду даної справи також встановлено, що вказаним висновком ТФ ДП «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний Інститут «НДІпроектреконструкція» передбачено два варіанти приведення відстаней між існуючими будинками до діючих вимог Державних нормативних будівельних норм України. Один із таких варіантів передбачає забезпечення порушником вимог ДБН ( ОСОБА_2 ) віддалі, визначеної в будівельному паспорті між вказаними будівлями - 8 м між виступаючими зовнішніми стінами шляхом реконструкції власного будинку з перенесенням частини конструкцій, при якій відстань від стін власного гаража та колон автостоянки до ближніх стін будинку на сусідній ділянці повинна становити не менше 10 м. Інший варіант передбачає можливість узаконення існуючої віддалі (5.28...5,35) м між будівлями за таких умов: а) забезпечення ОСОБА_2 . ІІ ступеня вогнестійкості власної будівлі шляхом заборони влаштування в будівлі мансарди та розміщення в зоні горищного даху будь-яких приміщень; встановлення залізобетонних покриттів над 2-м житловим поверхом та над гаражем і автостоянкою; закладення в зовнішній стіні власного будинку (з боку ділянки АДРЕСА_3 віконних і дверних прорізів цегляною кладкою або влаштування протипожежних вікон 1-го типу, що не відчиняються (з мінімальним класом вогнестійкості (ЕІ 60); утеплення вказаної стіни з надвору негорючими матеріалами (на основі кам`яної вати); зменшення виступу дахового карнизу за стіну власного будинку з 1 м до 0,7 м та захисту карнизу з усіх сторін покрівельною сталлю, попередньо обробивши деревину розчинами проти загоряння; проведення реконструкції гаража і автостоянки з забезпеченням відстані не менше 10 м від стін власного гаража та колон автостоянки до ближніх стін будинку на сусідній ділянці; б) влаштування ОСОБА_1 в зовнішній стіні будинку з боку ОСОБА_2 протипожежних вікон 1-го типу (з мінімальним класом вогнестійкості (ЕІ 60); утеплення зовнішньої стіни до межі з ОСОБА_2 з надвору тільки негорючими матеріалами (на основі кам`яної вати).

Порядок будівництва нерухомого майна врегульовано відповідними нормативними актами, а саме: Земельним кодексом України; Цивільним кодексом України; законами України «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про архітектурну діяльність», «Про пожежну безпеку», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про екологічну експертизу», «Про охорону культурної спадщини»; Порядком видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 5 липня 2011 року № 103, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 року за № 902/19640.

У відповідності до вимог ст. 282 Цивільного кодексу України фізична особа має право вимагати усунення небезпеки, створеної внаслідок підприємницької або іншої діяльності, яка загрожує життю та здоров`ю.

Згідно вимог ч.ч. 2, 3 ст. 386 ЦК України власник. Який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник. Права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 2 ст. 376 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, ака здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 4 ст. 376 ЦК України).

З урахуванням змісту вищевказаних положень ст. 376 ЦК України в поєднанні з положеннями ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Також, у відповідності до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил право на звернення до суду з вимогою про знесення самочинного будівництва має відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. При цьому, якщо можливо провести відповідну перебудову самочинного будівництва, суд може постановити рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести таку перебудову.

Згідно вимог ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені в приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та (або) якщо перебудова об`єкта є неможливою.

Відповідно до таблиці 1 додатку 3.1 ДБН 360-92 ** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" протипожежні відстані між індивідуальними житловими будинками першого-другого ступеня вогнестійкості повинні становити не менше 6 метрів; третього ступеня - 8 метрів. Допускається зменшення відстаней між стінами будинків без віконних прорізів та якщо стіна вищого будинку, розміщеного навпроти іншого будинку, є протипожежною.

Згідно таблиці 7.5 п. 7.50 ДБН 360-92** «Споруди і підприємства для зберігання і обслуговування транспортних засобів» - відстані між гаражами чи відкритими стоянками для легкових автомобілів до житлових будинків на сусідніх ділянках слід приймати 10 метрів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем факту існування реальної загрози в користуванні належним їй незавершеним будівництвом житловим будинком внаслідок порушення відповідачем протипожежних розривів між будинками.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, як таким, що зроблений з урахування вимог законів, що регулюють спірні правовідносини та з урахуванням наявних у справі доказів. Встановивши, що відповідач ОСОБА_2 здійснювала будівництво на підставі зареєстрованого в органах ДАБІ за номером ТП 46 від 22.09.2017 року Повідомлення про початок будівельних робіт, відділом містобудування та архітектури Тернопільської РДА їй було видано будівельний паспорт за № 310-2-15/17; приписів про усунення будь-яких порушень, допущених в ході будівництва ОСОБА_2 органами ДАБК не видавалося, а також те, що матеріали справи не містять допустимих і достовірних доказів порушення відповідачем протипожежних розривів та існування реальної загрози в користуванні належним позивачу незавершеним будівництвом житловим будинком, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Вірною колегія суддів вважає й оцінку судом першої інстанції долученого позивачем до матеріалів справи висновку "Дослідження існуючих відстаней між житловими будинками, що знаходяться на сусідніх (суміжних) ділянках по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 , виготовленого Тернопільською філією ДП "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний Інститут "НДІпроектреконструкція", як такого, що сам по собі не може вважатися належним і достатнім доказом підтвердження факту наявності істотного порушення з боку відповідача та наявності в зв`язку з цим у позивача перешкод у користуванні належним їй на праві власності незавершеним будівництвом, оскільки не містить усієї необхідної інформації, що входить до предмета доказування в даній справі.

Також, беручи до уваги те, що вимоги позивача про знесення частини будинку не містять інформації щодо конкретних розмірів частини будинку, що підлягає знесенню, а також те, що наданий самим же позивачем вищезгаданий висновок містить інформацію про можливість приведення відстаней між існуючими будинками до діючих вимог Державних нормативних будівельних норм України, колегія суддів вважає, що обраний позивачем ОСОБА_1 спосіб захисту порушеного права шляхом знесення частини будинку відповідача, який (будинок) в ході розгляду даної справи прийнятий в експлуатацію, в той час як позивач є власником незавершеного будівництва, готовність якого складає лише 67 %, а матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів придатності незавершеного будівництва для користування, на думку колегії суддів, не можна визнати обґрунтованим.

З наведених підстав відхиляє колегія суддів доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в частині критичної оцінки судом першої інстанції долученого нею висновку з приводу дослідження існуючих відстаней між житловими будинками по АДРЕСА_3 і АДРЕСА_1 з посиланням на неврахування судом тієї обставини, що окрім дослідження схеми (генплану) забудови земельної ділянки відповідача, спеціалістом проводилися фактичні обміри відстаней між будинками за допомогою професійного інструмента - електронного лазерного дальноміра, що не потребує присутності відповідача, а також - в частині безпідставності висновків суду щодо можливості визначення ступеня вогнестійкості будівель лише за допомогою проведення будівельно-технічної експертизи.

Підлягають відхиленню й доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в частині ненадання судом належної правової оцінки фактам ігнорування відповідачем повідомлень ДАБК з метою здійснення візиту інспекторів на територію її будівництва та складання відповідного припису, як такі, що поряд із вищевказаними колегією суддів обставинами не мають суттєвого правового значення для вирішення даного спору.

З урахуванням відсутності в матеріалах справи належних, допустимих і достатніх доказів придатності незавершеного будівницвом будинку позивача, готовність якого складає 67 %, до користування; доказів відсутності у відповідача ОСОБА_2 передбачених ДБН 360-92 ** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" підстав для зменшення відстані між будинками, а також доказів існування реальної загрози в користуванні позивачем незавершеним будівництвом внаслідок спорудження відповідачем будинку на відстані меншій 8-ми метрів від її незавершеного будівництва, колегія суддів вважає, що підлягають відхиленню й доводи апеляційної скарги позивача в частині, що сам по собі факт порушення дотримання відповідачем восьмиметрової відстані між їх будинками, підтверджений доданим нею висновком спеціаліста, створює реальну загрозу в безпечному протипожежному користуванні її будинком.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині не врахування судом вимог ст.ст. 376, 391 ЦК України, відповідно до яких вона наділена правом на звернення з даним позовом колегія суддів відхиляє, як такі, що спростовуються змістом оскаржуваного рішення, яким вказані вимоги закону враховані в повному обсязі, а висновок суду першої інстанції в частині, що сам по собі факт будівництва будинку з порушенням запроектованих протипожежних розривів за відсутності належних, допустимих і достатніх доказів вогнестійкості будинків, їх характеристик, розміщення на місцевості, та відповідності побудованих об`єктів проектно-технічній документації не свідчить про порушення прав позивача, які підлягають захисту в обраний нею спосіб повністю узгоджується з вищевказаними нормами права.

Таким чином доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при ухваленні рішення, без належного дослідження обставин не знаходять свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Відхиляє колегія суддів і заперечення відповідача ОСОБА_2 відносно доводів апеляційної скарги з посиланням на наявність підстав для закриття провадження в даній справі у зв`язку з існуванням такого, що набрало законної сили рішення Тернопільського міськрайонного суду від 07 грудня 2019 року в справі № 607/13196/17 між тими ж сторонами, з тим же предметом позову і з тих же підстав (де в аналогічному позові ОСОБА_1 до неї судом відмовлено за недоведеністю), оскільки не зважаючи на те, що сторони та предмет позову в обох справах ідентичні, однак підстави обох позовів відрізняються (у справі № 607/13196/17 підставою позову був факт початку відповідачем у 2017 році будівництва без дотримання передбачених законом і проектною документацією протипожежних віддалей між будинками, з приводу чого подавалися та досліджувалися докази знаходження на земельній ділянці відповідача будівельних матеріалів, призначених для спорудження будинку (фундаментних блоків), а в даній справі - факт завершення такого такого будівництва, що не заперечувався в судовому засіданні й представником відповідача, який пояснив, що на час розгляду даної справи будівництво будинку його довірительки завершено й на сьогоднішній день його прийнято в експлуатацію (зареєстровано відповідну декларацію про готовність).

У відповідності до ч. 1 ст. 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що Тернопільським міськрайонним судом дана належна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, висновки суду відповідають обставинам справи, а доводи, викладені у апеляційній скарзі ОСОБА_1 їх не спростовують, підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.ст. 35 ч.ч. 1, 3; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 1; 375 ч. 1; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 1; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 05 травня 2021 року.

Головуючий

Судді