Номер провадження 22-ц/804/1010/21
Номер провадження 22-ц/804/1010/21 Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів Корчистої О.І., Космачевської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 243/11258/20 за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Галемський Сергій Миколайович, до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати та виплатити страхові виплати, з апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Галемський Сергій Миколайович, на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 січня 2021 року у складі судді Фаліна І.Ю., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Галемський Сергій Миколайович, звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати та виплатити страхові виплати.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є внутрішньо переміщеною особою. ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку помер її чоловік ОСОБА_2 . У зв`язку з його смертю на тимчасово окупованій території України вона була змушена звертатись до суду з метою реєстрації його смерті. Після смерті чоловіка залишилась сума недоотриманих страхових виплат. У зв`язку з чим вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого нотаріусом було заведено спадкову справу. Також нотаріусом було зроблено запит до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Краматорське міське відділення Фонду, щодо надання інформації про наявність страхових виплат після померлого ОСОБА_2 , на що було отримано відповідь, що з липня 2014 року по дату смерті ОСОБА_2 справа обліковувалась у Донецькому міському відділенні у Ленінському районі УВД ФСС України в Донецькій області. Протягом вказаного вище часу ОСОБА_2 як внутрішньо-переміщена особа із заявою про продовження виплат не звертався, у зв`язку з чим нарахування виплат не здійснювалось.

Листом відповідача від 24.09.2019 року позивачу відмовлено у нарахуванні та виплати недоотриманих страхових виплат після смерті чоловіка.

У зв`язку з викладеним, позивач з посиланням на статтю 1227 ЦК України, статтю 47 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування», статтю 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вважає, що не може бути позбавлена права на одержання належних її чоловіку страхових виплат та просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй страхові виплати, недоотримані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 жовтня 2014 року по дату смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 січня 2021 року у задоволені позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Галемський Сергій Миколайович до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати та виплатити страхові виплати відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Галемський Сергій Миколайович, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, про задоволення позовних вимог.

В мотивування апеляційної скарги зазначено, що оскільки страхові виплати було призначено ОСОБА_2 безстроково, нараховувались, виплачувались йому до 31 вересня 2014 року, а також той факт, що жодного рішення про припинення страхових виплат відповідачем прийнято не було, то страхові виплати належали померлому пожиттєво, без необхідності проведення будь-якого повторного нарахування. На думку скаржника, ОСОБА_2 мав право на нарахування та виплату страхових виплат не залежно від звернення до робочих груп Фонду на підконтрольній Україні території, та його проживання на окупованій території. Вважають, що ОСОБА_2 за життя право на отримання страхових виплат не втратив, тому позивач як спадкоємець відповідно до положень ст. 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом. Натомість суд неправильно тлумачить вказану норму, що є порушенням норм матеріального права. Крім того, в даному випадку суд першої інстанції неправильно установив обставини, що мають вирішальне значення для конкретно цієї справи внаслідок неправильної надання їм оцінки.

Відповідачем було надано письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому останній просить відмовити ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Галемський Сергій Миколайович, в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 січня 2021 року залишити без змін. Вважають рішення суду обґрунтованим та законним із правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги вважають безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу суду у зв`язку із невірним застосуванням нормативно-правових актів, що регулюють надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу передбачених загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщюються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_1 від 19 жовтня 2004 року, 08 листопада 2003 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 29 січня 2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер в місті Донецьку Донецької області 27 грудня 2018 року (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про право власності від 18 серпня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Нікольського районного нотаріального округу Суржак Г.Ф., ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 належить ? частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу (а.с.12).

Відповідно до листа Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 25.01-03.2/1700 від 03 червня 2020 року приватному нотаріусу Нікольського нотаріального округу, вбачається, що ОСОБА_2 , як потерпілий на виробництві, перебував на постійному обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Донецькому міському відділені у Ленінському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р місто Донецьк віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Для реалізації свого права на страхові виплати, ОСОБА_2 необхідно було переміститися на територію, підконтрольну органам державної влади України, отримати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та звернутися до робочих органів виконавчої дирекції Фонду із заявою про призначення (продовження) страхових виплат. Протягом періоду з липня 2014 року по день смерті ОСОБА_2 за продовженням щомісячних страхових виплат до відділень управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України не звертався, а отже суми, що йому були нараховані та не виплачені Фондом за цей період відсутні. З огляду на викладене, вважають, що відсутня заборгованість по страхових виплатах перед ОСОБА_2 (а.с. 13).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що померлий ОСОБА_2 у період з 01.07.2014 року по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 , за продовженням щомісячних страхових виплат до відділень управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України не звертався, страхові виплати йому за цей період не нараховувалися та не виплачувались, дії Фонду щодо не нарахування та не виплати цих виплат ОСОБА_2 за життя не оскаржував. Зворотного позивачем не доведено. Отже, оскільки у період з 01.07.2014 року по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 страхові виплати не нараховувались, тому вони не можуть входити до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 . Крім того, само по собі право на нарахування щомісячної страхової суми у випадку трудового каліцтва, тобто права, що нерозривно пов`язано з особою спадкодавця, в розумінні статті 1219 ЦК України до складу спадщини не входить. Таким чином, позовні вимоги позивача зобов`язання Управління ВДФСС України в Донецькій області нарахувати та виплатити страхові виплати після смерті чоловіка ОСОБА_2 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Із вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (в редакції Закону від 28 грудня 2014 року № 77-VIII) страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Згідно з частинами четвертою і сьомою статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Частиною 10 цієї статті визначено, що належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК України визначено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Згідно зі статтею 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України і статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» свідчить про те, що законодавець передбачив можливість спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної суми відшкодування (страхових виплат).

Підстави припинення страхових виплат встановлені статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції від 28 грудня 2014 року № 77-VIII): 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було припинено нарахування страхових виплат ОСОБА_2 , однак він за життя не звертався із заявою про продовження своїх щомісячних страхових виплат; не оскаржував в установленому порядку дії відповідача щодо припинення нарахування страхових виплат. Судове рішення про визнання дій Фонду протиправними та зобов`язання його вчинити певні дії не ухвалювалось.

Відповідно до частини 1 статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Отже, у разі припинення Фондом нарахування раніше призначених спадкодавцеві страхових виплат, а також не оскарження останнім в установленому порядку таких дій, до складу спадщини не входять права на страхові виплати, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

Спадщина, на яку видано свідоцтво позивачу ОСОБА_1 , складається з грошових виплат (недоотриманої пенсії), яка не була одержана померлим за життя та грошових внесків на рахунках № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 . В зазначеному свідоцтві відсутнє спадкове майно у вигляді страхових виплат.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивачем не подано доказів на підтвердження належності спадкодавцеві суми страхових виплат за спірний період, яка залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, суд апеляційної інстанції з урахуванням положень статей 1218, 1219, 1227 ЦК України і статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», правовий аналіз яких свідчить про те, що до складу спадщини входить сума страхових виплат, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя, дійшов висновку про відсутність у спадкоємця права на отримання суми страхових виплат за вказаний період.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновку суду по суті вирішення вказаного позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції повно та всебічно перевірив обставини справи, дав їм належну оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» ("Pronina v. Ukraine") від 18 липня 2006 року, заява N 63566/00, § 23).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 382 ЦПК України, в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, підстави для зміни розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, відсутні.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, підстави для відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відсутні, такі судові витрати покладаються на позивача.

Відомості про інші судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, сторонами не надані.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Галемський Сергій Миколайович, на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 січня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 травня 2021 року.

Судді: