Справа № 136/1581/20
провадження № 2/136/418/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець,у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - позивач), через свого представника, звернулася з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), з вимогами:

- стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №014/0807/82/0117372 в розмірі 9569,58 грн та суму заборгованості за кредитним договором № 010/0807/82/0090687 в розмірі 3341,60 грн, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

02.08.2013 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено кредитний договір №010/0807/82/0090687. Також, 17.12.2013 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено кредитний договір №014/0807/82/0117372. Між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до АТ "КІБ" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 014/0807/82/0117372. 28.11.2017 між АТ "КІБ" та позивачем - ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір відступлення права вимоги №20171128, у відповідності до умов якого, АТ "КІБ" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні АТ "КІБ" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 29.11.2017 до Договору відступлення права вимог № 20171128 від 28.11.2017, позивачем отримано право, грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 014/0807/82/0117372 в сумі 9569,58 грн з яких: 7050,51 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1145,45 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1373,62 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 29.11.2017 до Договору відступлення праві вимоги № 20171128 від 28.11.2017, позивачем отримано право грошової вимоги до відповідача кредитним договором № 010/0807/82/0090687 в сумі 3341,6 грн., з яких: 3338,31 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3,29 грн. - сума заборгованості за відсотками. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надані йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 20.01.2021 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справив порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані в справі докази, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Як зазначено у позові та наданих до неї документів, 02.08.2013 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг у сфері страхування №010/0807/82/0090687 (а.с. 21-28). Також, 17.12.2013 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг у сфері страхування №014/0807/82/0117372 та додаткову угоду до нього (а.с. 5-11). 28.11.2017 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено договір відступлення права вимоги №114/48-F, відповідно до умов якого до АТ "КІБ" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, в тому числі, №014/0807/82/0117372 (а.с. 38-39). Також, 28.11.2017 між АТ "КІБ" та позивачем - ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір відступлення права вимоги №20171128, у відповідності до умов якого, АТ "КІБ" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні АТ "КІБ" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників (а.с. 40-42). Відповідно до реєстру боржників № 1 від 29.11.2017 до Договору відступлення права вимог № 20171128 від 28.11.2017, позивачем отримано право, грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №014/0807/82/0117372 в сумі 9569,58 грн, а також та право грошової вимоги до відповідача кредитним договором №010/0807/82/0090687 в сумі 3341,6 грн (а.с.43).

Судом встановлено, що за змістом спірних правовідносин, суб`єктним складом сторін спору та сукупністю їх прав та юридичних обов`язків, цей спір регулюється нормами Цивільного кодексу України з урахуванням норм Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, з огляду на встановлені обставини та зміст спірних правовідносин, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитними договорами в заявленому розмірі, виходить із наступних норм права та мотивів їх застосування.

Як визначено в ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом було встановлено, що позивач ствердужє про невиконання відповідачем свого обов`язку та припинення повертати надані кредити в строки, передбачені кредитними договорами №014/0807/82/0117372 а також №010/0807/82/0090687.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст.ст. 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, все ж не надано належних доказів, які підтверджують наявність у відповідача порушеного грошового зобов`язання та заборгованості за кредитними договорами №014/0807/82/0117372 від 02.08.2013, а також №010/0807/82/0090687 від 17.12.2013.

Доданий до позовної копії вищезазначених договорів підписаних відповідачем з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», анкети та графіки погашення заборгованості не можуть бути підтвердженням існування невиконання зобов`язання відповідачем перед кредитором.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 254 від 18.06.2003 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Водночас таких доказів позивачем не подано.

Крім того, додані до позовної заяви розрахуноки заборгованості (а.с. 20 та 36) не можуть бути підтвердженням існування заборгованості відповідача перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», оскільки ці розрахунки не є первинними документами та не відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а також вимогам Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК ).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку про недоведеність і необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовував свої вимоги, а тому вони задоволенню не підлягають.

У цілому, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат виходить з наступної норми права та мотивів її застосування.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в розмірі 2102,00 грн, сплачений ним при подачі позову (а.с. 1), тому оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі суд відносить судові витрати понесені позивачем на його рахунок.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 19, 23, 76-80, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (місцезнаходження: вул. Лісова, буд. 2, поверх 4, м. Бровари, Київська обл., ЄДРПОУ - 35625014) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Д.Т. Кривенко