ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року

м.Суми

Справа №591/5763/20

Номер провадження 22-ц/816/638/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності:

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Марченка Ігоря Ігоровича ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Бидюковим Дмитром Володимировичем, на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2021 року, постановлену у складі судді Корольової Г.Ю. у м. Суми,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 100000 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

02 березня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення цього позову, шляхом накладання арешту на автомобіль марки Mercedes-Benz GLS 450 VIN НОМЕР_1 державний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 . Заява мотивована тим, що сума боргу відповідача є значною, кошти він не повертає, умисно затягує розгляд справи, такі дії, на думку позивача, є свідченням недобросовісності відповідача та його небажання повертати кошти, що в подальшому істотно ускладнить виконання рішення суду.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2021 року заява про забезпечення позову задоволена. Накладено арешт на автомобіль марки Mercedes-Benz GLS 450 VIN НОМЕР_1 державний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , до вирішення справи по суті.

Ухвала мотивована тим, що зазначені заявником підстави для забезпечення позову є обґрунтованими, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що вжиття заходів забезпечення позову вважає передчасним та необґрунтованим, суд не пересвідчився у наявності спору між сторонами та не встановив об`єктивних підстав для його забезпечення. Стверджує, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Звертає увагу, що застосований спосіб забезпечення позову грубо порушує права ОСОБА_2 , оскільки через накладення арешту на автомобіль, останній позбавлений можливості користування цим транспортним засобом.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 заперечив проти її задоволення та зазначив, що судом з достовірністю встановлено наявність спору між сторонами , ухилення відповідача від повернення грошових коштів , а тому ухвала суду про накладення арешту на автомобіль апелянта є законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку представника ОСОБА_1 - адвоката Марченка І.І., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває позов ОСОБА_1 пред`явлений до ОСОБА_2 з вимогою про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 100000 грн. Позовна заява мотивована тим, що 23 вересня 2017 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 поворотну фінансову допомогу (позику) в сумі 35000 грн, а 25 вересня 2017 року - в сумі 65000 грн, що підтверджується відповідними квитанціями.

13 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з листом-вимогою про повернення грошових коштів у розмірі 100000 грн, проте ОСОБА_2 у визначений строк позику не повернув.

Також встановлено, що ОСОБА_2 належить автомобіль марки Mercedes-Benz GLS 450 VIN НОМЕР_1 державний номер НОМЕР_2 .

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову, предметом якого є грошові кошти у загальному розмірі 100000 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову суд має перевірити, чи дійсно надані стороною докази свідчать про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, при цьому врахувавши співмірність позовних вимог та виду забезпечення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що перебуває у власності ОСОБА_2 , суд першої інстанції здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідного заходу, з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просила застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб, що перебуває у власності відповідача передбачатиме у майбутньому виконання судового рішення.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на належний відповідачу транспортний засіб є достатнім та співмірним видом забезпечення позову у цій справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що арешт транспортного засобу порушує права ОСОБА_2 , обмежуючи його у можливості користуватися автомобілем, відхиляються апеляційним судом, оскільки само по собі накладення арешту на належне відповідачу рухоме майно (автомобіль) без передачі його на відповідальне зберігання іншій особі, не обмежує його права користування вказаним майном. Тобто зазначені твердження апелянта є надуманими і не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують, оскільки не належать до тих підстав, з якими процесуальний закон пов`язує можливість зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Установивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Бидюковим Дмитром Володимировичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складене 6 травня 2021 року.

Головуючий О.І. Собина

Судді: О.Ю.Кононенко

В.І. Криворотенко