Справа № 658/295/21
(провадження № 2/658/533/21)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Лященко В.В.

за участю: секретарів Яковлєвої А.В., Філімонової О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Нікогосян Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Каховці Херсонської області цивільну справу №658/295/21 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Симетрія Плюс» про стягнення компенсації за невикористану додаткову відпустку, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 07.03.2017 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду юрисконсульта ТОВ «Симетрія Плюс», за останньою посадою - начальника відділу юридичного супроводу з 01.09.2017 року. 11.07.2018 року була звільнена з займаної посади за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП). Станом на день видання наказу про звільнення відповідач протиправно не провів з нею повного розрахунку щодо компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як матері двох дітей віком до 15 років, за 2017-2018 роки передбаченої п.4 ч. 1 ст. 4, ст.19 Закону України «Про відпустки». В день звільнення, розрахунки було здійснено не в повному об`ємі, а саме була нарахована та виплачена заробітна плата і відпускні за фактично відпрацьований час. Компенсацію за невикористану додаткову відпустку не нарахували і не виплатити. 02.07.2020 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про виплату їй недоплачених грошових компенсацій, проте заява була проігнорована. Законодавством передбачено, що якщо працівник звільняється з роботи у відповідному році і має невикористану соціальну відпустку за цей рік та попередні, йому має бути виплачена за неї грошова компенсація. У зв`язку з тим, що ТОВ «Симетрія Плюс» не провів з позивачем своєчасно повного розрахунку при звільненні, є законні підстави щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки. Крім того, сам процес звільнення позивача та затримка виплати компенсації за додаткову відпустку призвели до моральних страждань ОСОБА_1 , який був завданий відповідачем, після чого позивач була вимушена звернутись до лікаря для стабілізації свого морального і фізичного стану. У зв`язку з чим, позивач просить визнати протиправною бездіяльність ТОВ «Симетрія Плюс» щодо невиплати мені компенсації за додаткову відпустку, як матері двох дітей до 15 років; Зобов`язати ТОВ «Симетрія Плюс» нарахувати та сплатити компенсацію за невикористану додаткову відпустку за 2017 та 2018 роки; Стягнути з ТОВ «Симетрія Плюс» середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку та 50 000 грн.00 коп. компенсації за завдану моральну шкоду.

Ухвалою суду від 02.02.2021 року зазначений позов було залишено без руху через порушення вимог ч.4 ст. 177 ЦПК України та надано можливість усунути його недоліки.

24.03.2021 року на адресу суду надійшла заява про уточнення вимог, в якій недоліки, зазначені судом, було усунуто.

Ухвалою суду від 25.03.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Витребувано від ТОВ «Симетрія Плюс» - довідку з детальною розшифровкою складових грошової виплати здійсненої відповідачем на зарплатний рахунок ОСОБА_1 від моменту працевлаштування до її звільнення з ТОВ «Симетрія Плюс» (07.03.2017-11.07.2018 рр), з урахуванням премій і бонусних виплат; та довідку про належну ОСОБА_1 суму компенсації за невикористану додаткову відпустку, як матері двох дітей віком до 15 років за 2017-2018 роки.

06.04.2021 року ТОВ «Симетрія Плюс» надані витребувані докази.

13.04.2021 року на адресу суду надійшов відзив ТОВ «Симетрія Плюс» відповідно до якого представник відповідача зазначає, що 02.07.2020 року на адресу ТОВ «Симетрія Плюс» надійшла заява позивачки щодо виплати компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку. Листом №336 від 03.08.2020 року, позивачці повідомлено про задоволення заяви щодо виплати компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку, направлено довідку про розрахунок при звільненні та довідку про нарахування виплати за соціальну відпустку та запропоновано надати відповідачу актуальні банківські реквізити для зарахування компенсації соціальної відпустки, проте поштове повідомлення повернулося на адресу відповідача з відміткою «за терміном зберігання». Таким чином, твердження позивача про ігнорування її звернень не відповідає дійсності та спростовується наданими відповідачем доказами. Незважаючи на неправомірну поведінку позивача, керуючись ст.19 Закону України «Про відпустки» та в повній мірі розуміючи необхідність виплати компенсації ОСОБА_1 за невикористану додаткову соціальну відпустку в розмірі 5 130, 60 грн, відповідач визнає. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку відповідачем зазначено, що 18.06.2018 року директор ТОВ «Симетрія Плюс» звернувся до позивачки з письмовою вимогою надати письмові пояснення щодо здійсненних нею порушень правової роботи на підприємстві. Згідно пояснювальної записки позивачки від 18.06.2018 року, вона свою провину визнала та просила звільнити із займаної посади за власним бажанням. 22.06.2018 року згідно Наказу №18-СВП позивачці оголошено догану. 10.07.2018 року позивачка подала відповідачу заяву про звільнення за згодою сторін з 11.07.2018 року. Згідно Наказу №27 від 10.07.2018 року ОСОБА_1 звільнено з 11.07.2018 року. Трудову книжку після звільнення не забрала. Таким чином, вважають, що вимога про сплату компенсації за невикористану додаткову відпустку пред`явлена позивачем в день подання позовної заяви до суду, а фактично в день призначення справи до судового розгляду після усунення всіх недоліків за цивільним процесом. Отже, вимогу позивача щодо стягнення середнього заробітку відповідач не визнає. Відповідач, також не визнає заявлену позивачу спричинену моральну шкоду, так само не визнає необґрунтований розмір компенсації 50 000, 00 грн. Звернувшись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 мала надати розрахунок розміру відшкодування моральної шкоди та обґрунтувати дану вимогу висновком судово-психологічної експертизи; наявність моральної шкоди позивачем не доведена; протиправність діяння відповідача не встановлена, оскільки звільнення відбулось за взаємною вільною згодою сторін, а вимога про компенсацію відпустки заявлена в день звернення до суду; наявність причинного зв`язку між шкодою позивачу і протиправним діянням відповідача не встановлена, оскільки не доведено доказами позивачем факт відновлення фізичного/психічного здоров`я, натомість доведено доказами відповідача винні дії позивачки та її власне волевиявлення звільнитися за власним бажанням, а потім за згодою сторін; вина відповідача в заподіянні моральної шкоди позивачу відсутня.

05.05.2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої остання просила визнати протиправною бездіяльність ТОВ «Симетрія Плюс» щодо невиплати їй компенсації за додаткову відпустку як матері двох дітей до 15 років; стягнути з ТОВ «Симетрія Плюс» компенсацію за невикористану додаткову відпустку за 2017-2018 року в сумі 5 130, 60 грн. стягнення перерахувати на рахунок ОСОБА_2 для здійснення благодійного внеску для лікування їх доньки ОСОБА_3 ; 50 000, 00 грн. компенсації за завдану моральну шкоду; Стягнути з ТОВ «Симетрія Плюс» середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку; Стягнути з Відповідача всі судові витрати, які будуть сплачені позивачем за час розгляду судом позову.

05.05.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив відповідно до якого ОСОБА_1 зазначає, що рекомендованих повідомлень від ТОВ «Симетрія Плюс» їй не надходило. Також зазначає, що при винесені Наказу про оголошення догани ОСОБА_1 від 22.06.2018 року було порушено процедуру накладення дисциплінарного стягнення. Позивач звертає увагу на те, що вказані документи, які стали підставою для винесення догани, передавались в електронній формі на флеш накопичувану та помилки могли виникнути через форматування тексту у різних версіях програмного забезпечення. Вказані документи могли бути повернені на доопрацювання. В будь-якому випадку були проведені усі значимі дії, помилки були усунуті, та документи передані клієнтам в досконалій формі. Крім того, визнання відповідачем позовної вимоги про компенсацію соціальної відпустки, передбачає його вину у пропуску строку повного розрахунку та відповідно затримку при розрахунку, яка передбачена КЗпП України. Після звільнення позивач зверталася до лікаря невропатолога, через нервову ситуацію, яка склалася у зв`язку зі звільненням. Стосовно посилання відповідача на те, що він намагався добровільно виконати виплату всіх належних грошових коштів є недоречними, оскільки до нього була надіслана вимога від ОСОБА_1 про проведення повного розрахунку.

11.05.2021 року надійшло заперечення на відповідь на відзив та заяву про заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якого представник відповідача зазначає, що позивачем не надано розрахунку належного до виплат суми середнього заробітку та розрахунку моральної шкоди. Виписки з денного стаціонару не є належним доказом підтвердження моральних страждань. Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог позивач змінює предмет позову в частині стягнення компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку та просить стягнення перерахувати на рахунок ОСОБА_2 за наданими реквізитами, яка не є стороною по справі, чим змінює отримувача компенсації, чим порушує процесуальні норми. В результаті перерахування коштів компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку на користь сторонньої особи, заборгованість перед позивачем у відповідача не зникне, що потягне за собою подальше нарахування середнього заробітку до факту повного розрахунку. Крім того, відповідачем не приймаються доводи позивача про те, що її не було повідомлено про доставку листа вих.№336 від 03.08.2020 року. Також, відповідач не приймає доводи позивача про не дотримання процедури накладення дисциплінарного стягнення, адже позивач визнає факт винної поведінки, на пояснювальній записці та наказі про накладення дисциплінарного стягнення міститься підпис позивачки. Як вбачається з доданих відповідачем доказів (на них містяться підпис позивача), звільненню позивача з ТОВ «Симетрія Плюс» передували ряд юридичних помилок позивача, про що позивач відповідно визнає в пояснювальній записці та про що складено наказ про винесення догани. Стосовно трудової книжки, відповідач зазначає, що предметом доказування по справі №658/295/21 не являється своєчасність або не своєчасність надсилання трудової книжки позивачу. Однак, встановлення факту не перебування працівника на робочому місці в день звільнення (не отримання ним трудової книжки та надсилання заяви про звільнення поштою) може мати значні юридичні наслідки для позивача та відповідача. У зв`язку із зміною позивачем предмету позову щодо стягнення компенсації за невикористану додаткову відпустку, втрачають своє юридичне значення позовні вимоги пре стягнення середнього заробітку та моральної шкоди. Адже, якщо позивач по суті відмовляється від позовної вимоги про стягнення саме на її користь компенсації за невикористану додаткову відпустку, то зникає підстава для нарахування середнього заробітку та моральної шкоди. Враховуючи зміну позивачем предмету позову щодо компенсації додаткової соціальної вимоги, не надання позивачем розрахунків середнього заробітку та розміру моральної шкоди, заперечуємо проти позовних вимог у повному обсязі та просимо суд відмовити у їх задоволенні.

В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, просила стягнути з ТОВ «Симетрія Плюс» компенсацію за невикористану додаткову відпустку за 2017-2018 року в сумі 5 130, 60 грн. на її користь, на задоволенні інших позовних вимог, викладених в заяві від 05.05.2021 року, наполягала. Також надала суду розрахунок розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Так, за період з 12.07.2018 року по 17.05.2021 року просила стягнути середній заробіток в сумі 284 746,96 гривень, 50 000 гривень моральної шкоди, 5 130, 60 гривень компенсації за невикористану відпустку та 1816 гривень витрат по сплаті судового збору, а всього 341 693,56 гривень. Пояснила, що на момент звільнення у 2018 році їй усно було відмовлено у наданні компенсації за невикористану соціальну відпустку, в подальшому у липні 2020 року вона звернулася із письмовою заявою на адресу відповідача, проте відповіді не отримала.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в частині стягнення заборгованості в розмірі 5130,60 гривень компенсації за невикористану соціальну відпустку. В задоволенні решти позовних вимог просила відмовити. Пояснила, що через помилку бухгалтерії позивачу не було виплачено компенсацію за невикористану додаткову відпустку як матері двох дітей віком до 15 років. На звернення позивача від 02.07.2020 року останній повідомлено про задоволення заяви щодо виплати компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку, направлено довідку про розрахунок при звільненні та довідку про нарахування виплати за соціальну відпустку та запропоновано надати відповідачу актуальні банківські реквізити для зарахування компенсації соціальної відпустки, проте поштове повідомлення повернулося на адресу відповідача з відміткою «за терміном зберігання». З такої поведінки позивача вбачається нехтування своїм правом на отримання компенсації за додаткову соціальну відпустку з метою отримання додаткової вигоди.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.12, 13).

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 07.03.2017 року прийнята на посаду юрисконсульта ТОВ «Симетрія Плюс», 01.09.2017 року переведена на посаду начальника відділу юридичного супроводу ТОВ «Симетрія Плюс». 11.07.2018 року звільнена з посади начальника відділу юридичного супроводу ТОВ «Симетрія Плюс» за згодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.11).

Згідно з довідкою ТОВ «Симетрія Плюс» від 11.07.2018 року виданої ОСОБА_1 в тому, що вона працювала в ТОВ «Симетрія Плюс» з 07.03.2017 року по 11.07.2018 року на посаді начальника відділу юридичного супроводу. Дохід за період з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року склав 51 594, 90 грн. (а.с.38).

18.06.2018 року директор ТОВ «Симетрія Плюс» звернувся до ОСОБА_1 з письмовою вимогою надати письмові пояснення щодо здійсненних нею порушень правової роботи на підприємстві (а.с.97).

Згідно пояснювальної записки ОСОБА_1 від 18.06.2018 року, вона свою провину визнала та просила звільнити із займаної посади за власним бажанням (а.с.98).

Відповідно до Наказу №18-СВП від 22.06.2018 року ОСОБА_1 оголошено догану (а.с.99).

Заявою від 10.07.2018 року ОСОБА_1 просить звільнити її з посади начальника відділу юридичного супроводу ТОВ «Симетрія Плюс» за згодою сторін з 11.07.2018 року (а.с.100).

Згідно із Наказом №27 від 10.07.2018 року ОСОБА_1 звільнити з 11.07.2018 року, провести кінцевий розрахунок та виплатити компенсацію за невикористану щорічну відпустку за наявності. З даним наказом ОСОБА_1 ознайомлена, про що свідчить підпис останньої (а.с.101).

Заявою від 11.07.2018 року ОСОБА_1 повторно просить звільнити її з займаної посади та просила надіслати трудову книжку за адресою АДРЕСА_1 (а.с.102).

Листом №19/07/18 від 19.07.2018 року ТОВ «Симетрія Плюс» повідомлено про необхідність прибути до ТОВ «Симетрія Плюс» для отримання трудової книжки та поставити підписи в Особовій картці, журналу видачі трудових книжок та обхідному листі. Ви також можете надати письмову згоду на відправлення Вам трудової книжки поштовим відправленням (із зазначенням адреси). Беручи до уваги вищевикладені обставини, надіслана Вами заява про звільнення розглядатиметься, так як Вас звільнено згідно з Вашою першою заявою та наказом від «10» липня 2018 року. Повний розрахунок був проведений «12» липня 2018 року (а.с.103).

02.07.2020 року ОСОБА_1 звернулася листом до ТОВ «Симетрія Плюс» з проханням виплатити їй компенсацію за соціальну відпустку, як матері двох дітей віком до 15 років за 2017-2018 роки; надати детальну відомість з чого складалась сума, яку їй нарахували та виплатили при звільненні; надати детальну відомість про фактично відпрацьований мною час в ТОВ «Симетрія Плюс» та нарахування і виплати за цей період (а.с.14).

Листом №336 ТОВ «Симетрія Плюс» від 03.08.2020 року, ОСОБА_1 повідомлено про задоволення заяви щодо виплати компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку, направлено довідку про розрахунок при звільненні та довідку про нарахування виплати за соціальну відпустку та запропоновано надати актуальні банківські реквізити для зарахування компенсації соціальної відпустки (а.с.91), який направлявся рекомендованим листом (а.с.95, 96).

Відповідно до довідки ТОВ «Симетрія Плюс» про нарахування компенсації додаткової відпустки на дітей ОСОБА_1 складає за період з 07.03.2017 року по 31.12.2017 року - 2 308, 77 грн., за період з 01.01.2018 року по 11.07.2018 року - 2 821, 83 грн., а всього 5 130, 60 грн. (а.с.48).

Згідно довідки №814 ТОВ «Симетрія Плюс» від 02.04.2021 року ОСОБА_1 нарахований дохід за період з 07.03.2017 року по 11.07.2018 року - 118 792, 83 грн. (а.с.49), що також підтверджується відомостями про нарахування коштів (а.с.50-86).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, Законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що вразі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або яка усиновила дитину, матері особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів. За наявності декількох підстав для надання цієї відпустки її загальна тривалість не може перевищувати 17 календарних днів.

Згідно із Конвенцією Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» № 95 (стаття 1), Кодексом законів про працю України (стаття 94), Законом України «Про оплату праці» (стаття 1) термін заробітна плата означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, та виплачені власником або уповноваженим ним орган (роботодавцем) працівникові за виконану ним роботу.

Суд погоджується з доводами ОСОБА_1 про те, що вона мала право на виплату їй компенсації за невикористану додаткову відпустку як жінці, яка працює і має двох дітей віком до 15 років, адже з матеріалів справи вбачається, та не оспорюється відповідачем, що при прийнятті на роботу при формуванні особової справи позивач надала копії свідоцтв про народження двох дітей віком до 15 років. Отже, відповідно до ст.19 Закону України «Про відпустки», саме на роботодавця покладений обов`язок виплати працівнику при звільненні всіх належних йому сум, зокрема й компенсації за невикористану додаткову відпустку як матері двох дітей, що відповідачем зроблено не було.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5 130,60 гривень компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку за період з 07.03.2017 року по 11.07.2018 року.

Що стосується стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд приходить до наступного:

Згідно з вимогами статтей 116, 177 КЗпП України, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку виникають передбачені статтею 117 КЗпП України правові підстави для застосування матеріальної відповідальності.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Втім, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Необхідно також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах. Водночас у таких відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто, має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) зазначила, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутися до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи свої права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим стосовно роботодавця, а також стосовно третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру застосовуваного судом заходу відповідальності може призводити до об`єктивно нерозумних і несправедливих наслідків.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване також на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані передусім не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу матеріальної відповідальності роботодавця, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті насамперед слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення зазвичай ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Зокрема, такими правилами є правила про неустойку (статті 549-552 ЦК України). Аби неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер. По-перше, вона стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. По-друге, для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Аналогічно, звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16, зазначивши, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати таке: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Позивачем в судове засідання надано розрахунок розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Так, за період з 12.07.2018 року по 17.05.2021 року просила стягнути середній заробіток в сумі 284 746,96 гривень (а.с. 134).

Визначаючи розмір відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, суд враховує істотність та розмір невиплаченої позивачу компенсації за невикористану соціальну відпустку, а саме 5 130,60 гривень, порівняно із сумою середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, на яку претендує позивач, а саме 284 746,96 гривень, а також те, що протягом тривалого часу (більше двох років) ОСОБА_1 не зверталася до роботодавця із вимогою про погашення їй заборгованості та будь-яких поважних причин, що перешкоджали їй звернутися до відповідача чи суду за захистом своїх права не навела.

Враховуючи вищевикладене, застосовуючи принцип співмірності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.07.2018 року по 17.05.2021 року в розмірі 5 130 гривень.

Стосовно вимоги про стягнення моральної шкоди:

Позивач, посилаючись на ст. 237-1 КЗпП України, просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4, суд має з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювана, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі (за правовідносинами, що виникли після 08.06.1993 року) він оцінює пов`язані з ними витрати та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору.

Згідно абз. 1 п. 9 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач обґрунтовує моральну шкоду стражданнями та моральному болі, які призвели до ушкодження здоров`я, після звільнення зверталася до лікаря невропатолога, через нервову ситуацію, яка склалася у зв`язку зі звільненням. Також, зазначає про приниження честі, гідності та ділової репутації як начальника юридичного супроводу. На підтвердження надала копію запису лікаря (а.с. 126).

Суд не приймає як доказ зазначену виписку, оскільки вона не містить печатки чи штампу медичного закладу чи лікаря, також неможливо встановити хто саме був на прийомі лікаря.

Крім того, позивач не зазначила, якими доказами підтверджується розмір шкоди та не надала доказів причино-наслідкового зв`язку між поведінкою відповідача та її моральними стражданнями.

Таким чином, позивач не надала доказів на підтвердження факту заподіяння їй відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908, 00 гривень.

Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Симетрія Плюс» про стягнення компенсації за невикористану додаткову відпустку, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Симетрія Плюс», , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 5130 гривень 60 копійок та середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 5130 гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Симетрія Плюс», , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 908 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Каховський міськрайонний суд Херсонської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21.05.2021 року.

Суддя В. В. Лященко