ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року

м. Харків

Справа № 642/8771/19

Провадження № 22-ц/818/1834/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкова О.Ю.,

за участю секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи:

Позивач: Керівник Харківської місцевої прокуратури №1 Шевцова К. в інтересах держави в особі Харківської міської ради,

Відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

Третя особа: Державний реєстратор відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанова Ірина Юріївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 27 листопада 2020 року (суддя першої інстанції Гримайло А.М.),-

у цивільній справі за позовом про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року керівник Харківської місцевої прокуратури №1 звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради, у якому просив визнати незаконним та скасувати рішення №35384033 державного реєстратора відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Рєзанової І.Ю. від 26 травня 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, під реєстраційним номером 01, права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 203,6 кв.м., житлова площа 101,2 кв.м.

Позов мотивований тим, що відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальна площа 203.6 кв.м., житлова площа 101.2 кв.м., (опис: житловий будинок літ. "А-1" з житловими прибудовами літ. "А2-1", "АЗ-1", прибудовами літ. "а4", "а5", "аб", ганкам літ. "а7", балконом літ. "а8", господарські будівлі та споруди - льох літ. "Н", баня літ. "О" - 47,7 кв.м., навіс літ. "П" - 15,6 кв.м., навіс літ. "Р" - 54,4 кв.м, альтанка літ. "С" - 12,4 кв.м., сарай літ. "Т" - 7,1 кв.м., басейн літ. "У", ворота №8, №12, огорожа №10, №13, хвіртка №11. За вказаною адресою державним реєстратором Чугуївської міської ради Харківської області Рєзановою Іриною Юріївною 26.05.2017 прийнято рішення (індексний номер 35384033) про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності на вищевказаний об`єкт нерухомості на підставі інформаційної довідки, серія та номер 114/04/2017 від 04.04.2017 ТОВ "Актуаль» та технічного паспорту, серія та номер б/н, виданий 04.04.2017 ТОВ «Актуаль». Житловий будинок зареєстровано на праві спільної часткової власності 32/100 за ОСОБА_1 та 68/100 за ОСОБА_2 . Реєстрація вказаного нерухомого майна проведена державним реєстратором на підставі п. 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127.

Вказує, що документи надані державному реєстратору Чугуївської міської ради не відповідали вимогам законодавства, а отже, не підлягало реєстрації право приватної власності на нерухоме майно. Такими діями державного реєстратора порушено інтереси громади міста Харкова, представником якої є Харківська міська рада, адже своїм рішенням державний реєстратор фактично легалізував самочинне будівництво на території міста Харкова, яке проведено на земельній ділянці, що перебуває в комунальній власності. Відповідно до інформації Департаменту територіального контролю від 18.02.2019 №2653/0/226-19 рішень, щодо передачі у власність або надання у користування земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 не готувалось, на розгляд сесії Харківської міської ради не виносилось. Відомості про реєстрацію речових прав на земельну ділянку по АДРЕСА_1 в Державному реєстрі відсутні, що підтверджується відповідною Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Також, у позові наводить доводи щодо представництва прокуратурою, зокрема, що Харківська міська рада та її структурні підрозділи не знали про оскаржуване рішення державного реєстратора, а Департаменту територіального контролю ХМР також не було відомо про існування незаконної схеми легалізації самочинного будівництва на підставі інформаційної довідки та технічного паспорту, виданого ТОВ «Актуаль».

Представник відповідача проти позову заперечував та вказував на неможливість та необґрунтованість представництва держави в особі ХМР прокуратурою.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 27 листопада 2020 року в задоволені позову керівника Харківської місцевої прокуратури №1 Шевцової К. в інтересах держави в особі Харківської міської ради відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в позовній заяві прокурором не зазначено на захист якого саме «інтересу держави» окрім як формальної вказівки на бездіяльність Харківської міської ради виступає прокурор, не визначено в чому саме полягає неможливість або неналежність захисту «інтересів держави» Харківською міською радою. Підстав, ухилення або зволікання із зверненням до суду Харківською міською радою не вбачається. Крім того, для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити й описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а відокремити ті ознаки, за якими його можна віднести до виняткового випадку, повинен зазначити, що відбулося порушення або існує загроза порушень державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Так вказав, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

На підставі наведеного суд першої інстанції вказав, що враховуючи предмет спору, характер спірних правовідносин, прокурор в основному акцентує увагу на порушеннях вимог законодавства у сфері здійснення реєстраційних дій щодо набуття права власності на спірне нерухоме майно. При цьому, не навів обґрунтувань, які б свідчили про те, що орган місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені повноваження із захисту інтересів держави (у даному випадку Харківська міська рада), не здійснює (тобто, він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається) або неналежним чином здійснює свої повноваження (не може сам реалізувати своє право на судовий захист), що спонукає прокурора виступити на захист держави шляхом звернення з позовом до суду.

Прокурор не довів, що Харківська міська рада не здійснює захист інтересів держави чи здійснює його неналежно, а отже не довів підстав представництва, оскільки матеріали позову не містять даних про попереднє звернення прокурора до міської ради, натомість вбачається, що міську раду лише поставлено перед фактом пред`явлення позову листом. Таким чином з наданого листа неможливо встановити чи вказував прокурор Департаменту на виявленні ними порушення. На підставі викладеного неможливо стверджувати, що Харківській міській раді було повідомлено про наявність виявлених порушень під час реєстраційних дій щодо спірного об`єкту нерухомого майна, а Харківська міська рада в свою чергу будучі обізнаною про ці порушення неналежно здійснювала свої функції щодо захисту інтересів держави.

Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлення обставин, які свідчать про відсутність у прокурора підстав для представництва інтересів держави, а отже і права на звернення до суду, є перешкодою для розгляду справи по суті. Правомірність реєстрації об`єкта нерухомого майна та визнання договору дарування та іпотеки недійсними, зокрема і з мотивів, наведених прокурором, може бути перевірена за позовом належного позивача.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції Заступник керівника Харківської обласної прокуратури звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. У даному випадку прокурор набув право на представництво та звернення до суду за захистом інтересів держави, оскільки відповідний суб`єкт владних повноважень, хоч і усвідомлював порушення інтересів держави та мав відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертався.

Враховуючи той факт, що дана земельна ділянка із розташованим на ній об`єктом нерухомого майна розташована в межах міста Харкова та не відноситься до земельних ділянок, зазначених у пп.а, б п.4 Закону України «Про прокуратуру», речові права третіх осіб на неї не зареєстровані, то відповідно до Закону вона є власністю територіальної громади міста Харкова, тому позивачем у справі є Харківська міська рада.

Вказує, що зазначене незаконне рішення державного реєстратора порушує встановлений чинним законодавством порядок проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, дотримання вимог містобудівного законодавства під час здійснення забудови земель населених пунктів. При цьому, Харківська міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальної громади жителів міста Харкова, здійснює відповідно до закону від імені та в інтересах вказаної територіальної громади правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права власності. З огляду на викладене, вбачається, що звернення прокурора до суду з позовом про скасування рішення про державну реєстрацію є найбільш ефективним способом захисту прав та інтересів позивача. Незаконно видані довідки із зазначенням помилок у технічних паспортах на об`єкти нерухомого майна, які стали підставою для внесення змін до реєстрів речових прав на нерухоме майно, істотно завдало шкоди територіальній громаді міста Харкова, тому необхідність захисту інтересів держави прокуратурою полягає у необхідності відновлення законності та справедливої рівноваги у суспільстві між інтересами суспільства (територіальної громади) та відповідачів.

Також звертає увагу на те, що місцевою прокуратурою в жовтні 2019 року в порядку адміністративного судочинства заявлявся позов в інтересах держави в особі Харківської міської ради до державного реєстратора відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанової І.Ю., треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ТОВ «Актуаль» про скасування рішення про державну реєстрацію - №35384033 від 26.05.2017 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під реєстраційним номером 1, який ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 у справі 520/1981 залишено без розгляду у зв`язку з підсудністю вказаної категорії справ судам в порядку господарського або цивільного судочинства. У вказаній справі Харківська міська рада також була позивачем та була повідомлена про вказані порушення та не вжила будь-яких заходів представницького характеру, що свідчить про її бездіяльність.

Отже вважає, що наведене є підставою для звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради у зв`язку з нездійсненням останньою своїх повноважень щодо захисту інтересів держави.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України до суду апеляційної інстанції не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам з огляду на таке.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що прокуратурою не доведено підстав представництва Харківської міської ради в суді.

Колегія суддів вважає, що дійшовши правильного по суті висновку про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції припустився помилки при його мотивуванні.

Щодо повноважень прокурора на представництво інтересів держави в суді.

Згідно повідомлення Харківської місцевої прокуратури № 1 в порядку ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Харківську міську раду повідомлено, що прокуратурою будуть вжиті заходи представницького характеру шляхом звернення з позовною заявою до Ленінського районного суду м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради про скасування рішення по державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальна площа 203.6 кв.м., житлова площа 101.2 кв.м., (опис: житловий будинок літ. "А-1" з житловими прибудовами літ. "А2-1", "АЗ-1", прибудовами літ. "а4", "а5", "аб", ганкам літ. "а7", балконом літ. "а8", господарські будівлі та споруди - льох літ. "Н", баня літ. "О" - 47,7 кв.м., навіс літ. "П" - 15,6 кв.м., навіс літ. "Р" - 54,4 кв.м, альтанка літ. "С" - 12,4 кв.м., сарай літ. "Т" - 7,1 кв.м., басейн літ. "У", ворота №8, №12, огорожа №10, №13, хвіртка №11.

Повноваження прокурора у спірних правовідносинах визначено, зокрема, Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру».

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час пред`явлення позову) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно з частиною другою статті 45 ЦПК України 2004 року, чинного на момент пред`явлення позову до суду, має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121 цього Кодексу.

Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити на момент відкриття провадження у справі доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади, зокрема повноважень Чернівецької міської ради, здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 (провадження № 14-350цс19) з посиланням на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19).

У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт не звернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Крім того, з матеріалів справи та відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, які є у вільному доступі, вбачається, що в межах розгляду адміністративної справи №520/1981/19 Керівником Харківської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі ХМР вже оскаржувалося рішення державного реєстратора №35384033, яке є предметом даного спору. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року заяву Керівника Харківської місцевої прокуратури №1 про залишення позову без розгляду, на підставі п.5 ч.1 ст. 240 КАС України задоволено, позов залишено без розгляду. Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що представники сторін в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Отже, з моменту відкриття провадження у адміністративній справі з березня 2019 року та по час залишення позову без розгляду Харківська міська рада, як учасник справи, повідомлялася про обставини винесення вказаного рішення державним реєстратором, проте з листопада 2019 року після залишення позову без розгляду, будь-яких дій на захист, як вважає позивач, порушеного права та інтересів держави не вчинила та жодних доказів вирішення питання щодо порушень не надала. Тобто, прокуратурою наведено відомості про повідомлення ХМР щодо пред`явлення відповідного позову до Ленінського районного суду м. Харкова. Отже, позивачем наведено достатні доводи в обґрунтування наявності підстав для звернення з позовом та представництва держави в суді.

Щодо вирішення справи по суті.

Судовим розглядом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальна площа 203.6 кв.м., житлова площа 101.2 кв.м., (опис: житловий будинок літ. "А-1" з житловими прибудовами літ. "А2-1", "АЗ-1", прибудовами літ. "а4", "а5", "аб", ганкам літ. "а7", балконом літ. "а8", господарські будівлі та споруди - льох літ. "Н", баня літ. "О" - 47,7 кв.м., навіс літ. "П" - 15,6 кв.м., навіс літ. "Р" - 54,4 кв.м, альтанка літ. "С" - 12,4 кв.м., сарай літ. "Т" - 7,1 кв.м., басейн літ. "У", ворота №8, №12, огорожа №10, №13, хвіртка №11.

За вказаною адресою державним реєстратором Чугуївської міської ради Харківської області Рєзановою Іриною Юріївною 26.05.2017 прийнято рішення (індексний номер 35384033) про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності на вищевказаний об`єкт нерухомості на підставі інформаційної довідки, серія та номер 114/04/2017 від 04.04.2017 ТОВ "Актуаль» та технічного паспорту, серія та номер б/н, виданий 04.04.2017 ТОВ «Актуаль».

За змістом договору купівлі-продажу від 5 вересня 1996 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 уклали договір про продаж 64/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. Загальна характеристика товару: літер по плану: А-1 - житловий будинок, житловою площею 52,1 кв.м., Б- літня кухня, В- навіс, Д.3-вбиральня, І,К-гараж, Н-погріб, №1-9-споруди, все наведене розташоване на земельній ділянці загальною площею 549 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.91).

За змістом договору купівлі-продажу від 4 жовтня 1996 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 уклали договір про продаж 36/100 частин будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною надвірних будівель, які вцілому складаються з: А-1 - житловий будинок житловою площею 52,1 кв.м. з надвірними будівлями: Б- літня кухня, В- навіс, Д.3-вбиральня, І,К-гараж, Н-погріб, №1-9- надвірні споруди, розташованих на земельній ділянці загальною площею 549 кв.м. (а.с.92). у примітках зазначено, що у користування покупця переходять наступні приміщення: кімната №2-4, розміром 11,7 кв.м., кухня №2-3, розміром 7,4 кв.м., кладова №2-2, сіни №2-1, тамбур №2-1а, літня кухня літ.Б, вбиральні літ.В, водопровід №4, паркан №1 згідно поетажного плану на 1980 рік.

Рішенням виконавчого комітету Ленінського району у м. Харкові від 9 листопада 2004 року за №498 оформлено раніше прибудовану житлову прибудову літ. «А3-2» розміром 15,10-5,15 м., прибудову літ. «а6», «а4»: 1-8 санвузол площею 6,3 м2, 1-9 кухню площею 18,1, 1-10 хол площею 20,3 м2, 1-11 житлову кімнату площею 26,5 м2, 2-12 - хол площею 26,4 м2., а також переобладнане приміщення 1-2 площею 11,1 м2 з житлового в службове, побудовану лазню літ. «О» розміром 4,6х4,6 м2. За змістом рішення вбачається, що необхідні документи заявником подані, питання узгоджене зі службами нагляду району, власника притягнуто до адміністративної відповідальності, технічний висновок підготовлено ЗАТ «Харківреконструкція».

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений статтею 16 ЦК України.

Як способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування.

Такий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц.

Позовну заяву з вимогами про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора обґрунтовано тим, що відповідачами було вчинено самочинне будівництво в розумінні ч.1,2 ст.376 ЦК України на земельній ділянці, яка має комунальну форму власності та власникам будинку не виділялася у встановленому законом порядку.

Разом із тим Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 вказала, що реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного.

У разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням (частина перша статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

В таких спорах органи державного архітектурно-будівельного контролю діють лише як адміністративний орган, а метою звернення з позовом є не перехід речового права на об`єкт нерухомості, а приведення будівлі у відповідність до імперативних вимог публічно-правових норм, спрямованих на захист суспільних інтересів.

Тобто, зазначені правовідносини не завершуються фіксацією факту адміністративного правопорушення та притягненням винної особи до юридичної відповідальності, а продовжують існувати до моменту припинення правопорушення, усунення його негативних наслідків, виконання владного припису або визнання його незаконним і скасування.

Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 579/968/17.

Таким чином державна реєстрація речового права та укладення договору купівлі-продажу не змінює правової природи самочинного будівництва та не позбавляє органи державного архітектурно-будівельного контролю владних повноважень щодо усунення встановлених порушень у сфері містобудівної діяльності, а скасування зазначеної державної реєстрації саме по собі не забезпечить усунення цих порушень.

Ефективним способом усунення виявлених порушень для органу державного архітектурно-будівельного контролю є винесення припису щодо власника об`єкту нерухомості про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису та у разі невиконання такого припису в установлений строк, - звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

При цьому органи державного архітектурно-будівельного контролю мають довести, що здійснене будівництво є самочинним.

Отже у розглядуваній справі спосіб захисту обраний позивачем, з огляду на повноваження Харківської міської ради, в особі якої подано позов, зі здійснення державного архітектурного-будівельного контролю та права, які позивач вважав порушеними, є неналежним, що тягне за собою відмову у позові.

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (пункт 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову, але при викладенні мотивів такої відмови неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ч.1,4 ст.376 ЦПК України Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких обставин рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2020 року необхідно змінити шляхом зміни його мотивувальної частини, з урахуванням висновків, викладених судом апеляційної інстанції в цій постанові.

Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись, ст. ст. 294, 315, 352, 362, 367, 374, 376, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 27 листопада 2020 року - змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову, мотивувальну частину викласти в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду, у порядку передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

повний текст постанови

складено 14 травня 2021 року