ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 травня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/755/20

Головуючий у першій інстанції - Олещенко В. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/642/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шарапової О.Л.

суддів: Бечка Є.М., Євстафіїва О.К.

секретар: Бивалькевич Т.В.

позивач: заступник прокурора Чернігівської області

відповідачі: Михайло-Коцюбинська селищна рада, ОСОБА_1 ,

третя особа на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області,

третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 .

Оскаржується рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2021 року, суддя Олещенко В.І., повний текст складено 05 лютого 2021 року.

В С Т А Н О В И В:

В квітня 2020 року заступник прокурора Чернігівської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в якому просить визнати недійсним рішення Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району від 07 квітня 2017 року щодо затвердження технічної документації та передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,99 га, кадастровий номер :01:000:1212, із земель сільськогосподарського призначення на території Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області;

у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень скасувати запис 11 квітня 2017 року про реєстрацію за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) права власності на земельну ділянку, для ведення особистого селянського господарства, площею 1,99 га, кадастровий номер :01:000:1212 (номер запису про право власності 19968496, індексний номер рішення про державну реєстрацію 34771638);

визнати недійсним рішення Михайло-Коцюбинської селищної ради від 20 червня 2017 року щодо затвердження технічної документації та передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,75 га, кадастровий номер :01:000:1223, із земель сільськогосподарського призначення на території Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області;

витребувати з володіння ОСОБА_1 у комунальну власність територіальної громади Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, земельну ділянку площею 0,75 га, кадастровий номер :01:000:1223, для ведення особистого селянського господарства на території смт. Михайло-Коцюбинське Чернігівського району Чернігівської області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Михайло-Коцюбинської селищної ради від 07 квітня 2017 року затверджено технічну документацію та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,99 га, кадастровий номер :01:000:1212, із земель сільськогосподарського призначення на території Михайло-Коцюбинської селищної ради.

Рішенням Михайло-Коцюбинської селищної ради від 20 червня 2017 року було затверджено технічну документацію та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,75 га, кадастровий номер :01:000:1223, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району.

На підставі договору дарування від 15 серпня 2018 року зазначену земельну ділянку ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 .

Право власності на вказані земельні ділянки зареєстроване за ОСОБА_1 .

Рішення Михайло-Коцюбинської селищної ради від 07 квітня 2020 року та від 20 червня 2017 року, якими затверджено проекти землеустрою щодо наведених земельних ділянок, не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягають визнанню недійсними, а земельні ділянки підлягають поверненню у власність територіальної громади смт. Михайло-Коцюбинське, оскільки вказані земельні ділянки сформовано за рахунок земель промисловості, при передачі їх у приватну власність цільове призначення не змінювалося, рекультивація не проводилась.

За інформацією Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 20 листопада 2017 року №10-25-0.212-22/118-17 спірні земельні ділянки сформовано за рахунок земельної ділянки, яка станом на 01 січня 2010 року перебувала у користуванні ТОВ «Сливовий сад» та у 2011 році була повернута до попереднього землекористувача Михайло-Коцюбинського цегельного заводу, як землі промисловості і до моменту передачі у приватну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обліковувалася за цегельним заводом як землі промисловості, транспорту та зв`язку.

Вказані обставини підтверджуються також довідками форми 6-зем за період з 01 січня 2003 року по 01 січня 2016 рік та викопіюванням з книги реєстрації договорів оренди.

Згідно інформації Регіонального відділення Фонду держмайна по Чернігівській області від 13 грудня 2017 року № 10-03-04247 на території Михайло-Коцюбинської селищної ради здійснювалося будівництво Михайло-Коцюбинського заводу керамічної цегли, однак будівництво його не було завершено.

На підставі договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2001 року № 89/74 Регіональним відділенням ФДМУ по області об`єкт незавершеного будівництва заводу керамічної цегли в смт. Михайло-Коцюбинське продано Дочірньому сільськогосподарському племптахопідприємству «Чернігівське» ВАТ «Чернігівський молокозавод» для демонтування об`єкту, проведення рекультивації земельної ділянки. Контроль за дотриманням умов договору купівлі-продажу здійснювало Регіональне відділення ФДМУ по області до його фактичного виконання.

Під час виконання умов договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2001 року № 89/74 ДСП «Чернігівське» ВАТ «Чернігівський молокозавод» двічі змінено назву: 25.10.2007 року - на ДСГП «Чернігівське» ТОВ «Сливовий сад» та 17.08.2009 року - на Дочірнє сільськогосподарське племптахопідприємство «Чернігівське» ТОВ «Мережа туристичних агенцій персонального відпочинку».

На виконання умов договору купівлі-продажу від 31 жовтня2001 року № 89/74 Михайло-Коцюбинською селищною радою 14 лютого 2003 року з ДСП «Чернігівське» ВАТ «Чернігівський молокозавод» укладено договір оренди земельної ділянки під об`єктом незавершеного будівництва. Договір зареєстровано у Чернігівському райвідділі земельних ресурсів 13 травня 2003 року за №10.

Зі змісту розділу 1 договору оренди від 14 лютого 2003 року вбачається, що у користування орендаря передано земельну ділянку площею 2,9579 га, з яких уся площа є забудованою під незавершеним будівництвом цегельного заводу. Інженерні комунікації на земельній ділянці відсутні, однак наявні площадки з твердим покриттям.

Відповідно до розділу 2 вказаного договору оренди, земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання для розбирання цегельного заводу на будівельні матеріали.

За пунктом 2.5 для діяльності орендаря установлено обов`язкові обмеження щодо використання земельної ділянки: тільки для розбирання цегельного заводу на будматеріали.

Регіональним відділенням ФДМУ по області при проведенні перевірок щодо виконання договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2001 року № 89/74 установлено порушення щодо не виконання його умов у частині проведення рекультивації земельної ділянки та передачі її органу місцевого самоврядування, про що складено відповідні акти від 22 грудня 2008 року та 22 вересня 2009 року.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 24 грудня 2009 року встановлено, що покупцем незавершеного будівництва заводу керамічної цегли в смт. Михайло-Коцюбинське не виконані умови договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2001 року в частині проведення рекультивації земельної ділянки. Крім цього, судом зазначено, що станом на час винесення рішення по суті земельна ділянка площею 2,9579 га на території Михайло-Коцюбинської селищної ради є забудованою та на ній знаходиться незавершене будівництво цегельного заводу.

Згідно інформацій Михайло-Коцюбинської селищної ради від 02 січня 2018 року №8, від 15 березня 2018 року №203, та 23 березня 2018 року № 215 рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки площею 2,9879 га та про її рекультивацію не приймалися, відповідні роботи не проводилися. Спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:1223 та :01:000:1212 виділені за рахунок земель, які перебували у користуванні цегельного заводу, а у подальшому ДСП «Чернігівське» та ТОВ «Сливовий сад».

Незаконна приватизація земель промисловості під виглядом земель сільськогосподарського призначення підтверджується також викопіюваннями з картографічних матеріалів нормативної грошової оцінки земель населеного пункту смт. Михайло-Коцюбинське та копією карти роздержавлення земель КСП імені Войкова.

Згідно Державного земельного кадастру спірні земельні ділянки віднесено до земель сільськогосподарського призначення, вид використання - для ведення особистого селянського господарства, вид угідь - рілля. Проте, такі відомості не відповідають реальному виду спірних земельних ділянок, оскільки цільове призначення земельної ділянки під незавершеним будівництвом заводу керамічної цегли, за рахунок якої виділено землі у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не змінювалося та рекультивація не проводилася.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2021 року позовні вимоги задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати, а позовні вимоги залишити без розгляду.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що довідки форми 6-зем за період 01 січня 2003 року по 01 січня 2016 року та викопіювання з книги реєстрації договорів оренди не є беззаперечними доказами, які встановлюють факт належності спірних земельних ділянок до земель промисловості, транспорту та зв`язку, оскільки в договорі оренди від 14 лютого 2003 року земельна ділянка передається з метою несільськогосподарського використання, що не дає автоматичного визначення належності до земель промисловості, транспорту та зв`язку. Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на те, що на підставі лише договору оренди не можна було встановити відповідну належність земельної ділянки, оскільки позивачем не надані до суду додатки до договору оренди, до яких входять: план, проект водовідведення земельної ділянки, акт перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевості), акт прийому-передачі земельної ділянки.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що інформація, яка зазначена в довідках форми 6-зем за період з 01 січня 2003 року по 01 січня 2016 року протирічить інформації, яка зазначена в договорі оренди землі; самі довідки не відповідають встановленій формі, також оригінали цих довідок до суду не надавались та не оглядались ні судом, ні сторонами. Крім того, довідки також суперечать інформації Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 01 березня 2018 року, в якій зазначається, що спірні земельні ділянки передані Михайло-Коцюбинською селищною радою у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а до моменту прийняття оспорюваних рішень перебували у комунальній власності, що спростовує дані, зазначені у довідках форми 6-зем за період з 01 січня 2003 року по 01 січня 2016 року. В додатку до вказаної довідки зазначено, що власником або користувачем земельної ділянки площею 2,98 га за періоди з 01 січня 2003 року по 01 січня 2004 року та з 01 січня 2001 року по 01 січня 2016 року є підприємство з виробництва будівельних матеріалів - Цегельний завод, яке в зазначений період юридично не існувало і було ліквідовано.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що є сумнівними викопіювання з книги реєстрації договорів оренди, оригінал якої позивачем не надавався і судом не оглядався.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на те, що позивачем не було надано проект землеустрою для відведення земельної ділянки під будівництво заводу керамічної цегли в смт. Михайло-Коцюбинське і суд першої інстанції не встановив того факту чи приймалось рішення про затвердження проекту землеустрою для будівництва заводу, щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність чи користування, не встановив і дату зміни цільового призначення з земель сільськогосподарського призначення на землі промисловості, транспорту. В подальшому, право власності чи право користування на вказану земельну ділянку площею 2,98 га в установленому законом порядку ніхто не набув, а віднесення земель, що частково входили до її складу до певних категорій, відбулося шляхом прийняття рішень Михайло-Коцюбинської селищної ради від 07 квітня 2017 року та від 20 червня 2017 року, якими було затверджені проекти землеустрою.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на те, що за замовленням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ПП «ГЕО ГРАФ» розроблені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, які розташована на території Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району, погоджені висновком ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області; ці землі не мають відношення до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського та земель водного фонду. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок йому та ОСОБА_2 погоджені з усіма компетентними органами.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельною ділянкою від 30 червня 2020 року, на який є посилання в рішенні суду першої інстанції, складений з порушенням вимог законодавства, а саме: в акті відсутня інформація про місце його складання, акт складений за відсутності власника об`єкту перевірки та не містить плану-схеми земельної ділянки, яка нібито перевірялася. Крім того, акт не пройшов реєстрацію, оскільки на ньому відсутній QR-код, що є порушенням вимог Наказу Держгеокадастру від 03.08.2018 року №123 «Про затвердження інструкції з діловодства у Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру».

Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що він та ОСОБА_2 добросовісно набули право власності на спірні земельні ділянки. Практика ЄСПЛ передбачає, що особі гарантується захист права на мирне володіння майном, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що в рішенні суду першої інстанції не підтверджені підстави представництва інтересів держави Заступником прокурора Чернігівської області і судом не перевірені причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом.

У відзиві на апеляційну скаргу Чернігівська обласна прокуратура зазначає, оскаржуване рішення постановлене з дотриманням приписів законодавства, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу вказується, що звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки з комунальної у приватну власність та повернення її території для потреб громади, яка вибула з її розпорядження незаконно.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначається, що докази прийняття рішення, розроблення та затвердження технічної землевпорядної документації щодо зміни цільового призначення земельних ділянок відсутні. Інформація з довідок 6-зем отриманих від спеціально уповноваженого органу у сфері охорони та використання земельних ресурсів - Управління Держгеокадастру у Ріпкинському та Чернігівському районах, а тому не має жодних обґрунтованих підстав ставити під сумнів достовірність наведеної у них інформації.

У відзиві на апеляційну скаргу прокуратура вказує, що спірні земельні ділянки не відносяться до сільськогосподарських земель, що підтверджується викопіюванням з книги реєстрації договорів оренди Управління Держгеокадастру у Ріпкинському та Чернігівському районах, а також рішенням Господарського суду Чернігівської області від 24.12.2009 року. За інформацією Михайло-Коцюбинської селищної ради від 23.03.2018 року спірні земельні ділянки сформовано за рахунок земель, які перебували у користуванні ДСП «Чернігівське» ВАТ «Чернігівський молокозавод» загальною площею 2,9879 га. Відповідно до інформації відділу Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 01.12.2017 року спірні земельні ділянки у складі земельної ділянки загальною площею 2,9879 га у період з 01.01.2003 року до часу передачі їх у приватну власність відносилися до забудованих земель промисловості. Натомість походження та спосіб отримання витягів з Державного земельного кадастру, які надані Михайло-Коцюбинською селищною радою з датою формування 09.03.2017 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:1212 та 31.05.2017 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:1223, невідомі. У додатках до заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про надання земельних ділянок, вони не вказуються.

У відзиві на апеляційну скаргу, прокуратура посилається на те, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельною ділянкою від 30.06.20202 року є неналежним доказом у справі є безпідставним та не спростовують факту порушення вимог земельного законодавства при передачі Михайло-Коцюбинською селищною радою земель промисловості у власність.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначається необґрунтованим, та таким, що не відповідають дійсним обставинам справи доводи щодо відсутності підстав представництва інтересів держави в суді, невизначеності позивача, оскільки представництво інтересів держави в суді є конституційною функцією органів прокуратури, а подача позову - єдиним можливим заходом регулювання, направленим на реальне поновлення порушених прав та інтересів держави.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району від 18 жовтня 2016 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 1,99 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності у межах Михайло-Коцюбинської селищної ради ( т. 1 а.с. 150 зворот).

Рішенням Михайло-Коцюбинської селищної ради від 07 квітня 2017 року затверджено технічну документацію та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,99 га, кадастровий номер :01:000:1212, із земель сільськогосподарського призначення на території Михайло-Коцюбинської селищної ради (т. 1 а.с. 91).

Рішенням Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району від 05 січня 2017 року № 39 ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,75 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності у межах Михайло-Коцюбинської селищної ради (т. 1 а.с. 81).

Рішенням Михайло-Коцюбинської селищної ради від 20 червня 2017 року було затверджено технічну документацію та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,75 га, кадастровий номер :01:000:1223, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району (т. 1 а.с. 95).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер 205933849 від 02.04.2020 року вбачається, що 15 серпня 2018 року ОСОБА_2 подарувала земельну ділянку загальною площею 0,75 га, кадастровий номер :01:000:1223, ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 166-167).

Згідно інформації Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадасгру у Чернігівській області від 20.11.2017 № 10-25-0.212-22/118-17 спірні земельні ділянки сформовано за рахунок земельної ділянки, яка станом на 01.01.2010 перебувала у користуванні ТОВ «Сливовий сад» та у 2011 році була повернута до попереднього землекористувача Михайло-Коцюбинського цегельного заводу, як землі промисловості і до моменту передачі у приватну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обліковувалася за цегельним заводом як землі промисловості, транспорту та зв`язку (т. 1 а.с. 20).

Відповідно до довідок форми 6-зем за період з 01 січня 2003 року по 01 січня 2016 рік та викопіюванням з книги реєстрації договорів оренди земельна ділянка площею 2.9579 га, за рахунок якої були сформовані спірні земельні ділянки, належала до земель промисловості(т. 1 а.с. 22-24, 25-26).

Згідно інформації Регіонального відділення Фонду держмайна по Чернігівській області від 13 грудня 2017 року № 10-03-04247 на території Михайло-Коцюбинської селищної ради здійснювалося будівництва Михайло-Коцюбинського заводу керамічної цегли, однак будівництво його не було завершено (т. 1 а.с. 28).

На підставі договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2001 року № 89/74 Регіональним відділенням ФДМУ по області об`єкт незавершеного будівництва заводу керамічної цегли в смт. Михайло-Коцюбинське продано Дочірньому сільськогосподарському племптахопідприємству «Чернігівське» ВАТ «Чернігівський молокозавод» для демонтування об`єкту, проведення рекультивації земельної ділянки. Контроль за дотриманням умов договору купівлі-продажу здійснювало Регіональне відділення ФДМУ по області до його фактичного виконання (т. 1 а.с. 29-34).

Під час виконання умов договору купівлі-продажу від 31.10.2001 року № 89/74 ДСП «Чернігівське» ВАТ «Чернігівський молокозавод» двічі змінено назву: 25.10.2007 року - на ДСГП «Чернігівське» ТОВ «Сливовий сад» та 17.08.2009 року - на Дочірнє сільськогосподарське племптахопідприємство «Чернігівське» ТОВ «Мережа туристичних агенцій персонального відпочинку» ( т.1 а.с. 70-75).

На виконання умов договору купівлі-продажу від 31.10.2001 року № 89/74 Михайло-Коцюбинською селищною радою 14 лютого 2003 року з ДСП «Чернігівське» ВАТ «Чернігівський молокозавод» укладено договір оренди земельної ділянки під об`єктом незавершеного будівництва. Договір зареєстровано у Чернігівському райвідділі земельних ресурсів 13 травня 2003 року за №10. ( т.1 а.с. 42-44).

Зі змісту розділу 1 договору оренди від 14 лютого 2003 року вбачається, що у користування орендаря передано земельну ділянку площею 2,9579 га, з яких уся площа є забудованою під незавершеним будівництвом цегельного заводу. Інженерні комунікації на земельній ділянці відсутні, однак наявні площадки з твердим покриттям.

Відповідно до розділу 2 вищевказаного договору оренди, земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання для розбирання цегельного заводу на будівельні матеріали.

За пунктом 2.5 зазначеного договору оренди для діяльності орендаря установлено обов`язкові обмеження щодо використання земельної ділянки: тільки для розбирання цегельного заводу на будматеріали.

Регіональним відділенням ФДМУ по області при проведенні перевірок щодо виконання договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2001 року № 89/74 встановлено порушення щодо не виконання його умов у частині проведення рекультивації земельної ділянки та передачі її органу місцевого самоврядування, про що складено відповідні акти від 22.12.2008 року та 22.09.2009 року (т. 1 а.с. 60, 62).

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 24 грудня 2009 року встановлено, що покупцем незавершеного будівництва заводу керамічної цегли в смт. Михайло-Коцюбинське не виконані умови договору купівлі-продажу від 31.10.2001 року в частині проведення рекультивації земельної ділянки. Крім цього, судом зазначено, що станом на час винесення рішення по суті земельна ділянка площею 2,9579 га на території Михайло-Коцюбинської селищної ради є забудованою та на ній знаходиться незавершене будівництво цегельного заводу (т. 1 а.с. 67-69).

Згідно інформацій Михайло-Коцюбинської селищної ради від 23.03.2018 року земельна ділянка площею 2,9879 га, яка згідно рішення 5 сесії 24 скликання від 13.02.2003 року перебувала у користуванні ДСП «Чернігівське» ВАТ «Чернігівський молокозавод» згідно діючого на час передачі ділянки в оренду земельного законодавства не мала кадастрового номеру. На даний час за місцезнаходженням цієї земельної ділянки орієнтовно знаходяться земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:1223 та :01:000:1212 (т. 1 а.с. 77).

В ході розгляду справи не оспорювалося, що спірні земельні ділянки знаходяться в межах земельної ділянки площею 2.9879 га.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що цільове призначення спірних земельних ділянок, які в подальшому були передані у приватну власність, значилось як землі промисловості; рішеннями Михайло-Коцюбинської селищної ради від 07.04.2017 року та від 20.06.2017 року передано земельні ділянки у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, тобто мало місце порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, що є підставою для визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок у власність громадянам, визнання недійсною реєстрації прав власності на земельну ділянку та витребовування земельної ділянки.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції і ухвалення нового судового рішення якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи , інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

При зверненні до суду з позовом, прокурор просив визнати недійсним рішення Михайло-Коцюбинської селищної ради від 20 червня 2017 року щодо затвердження технічної документації та передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,75 га, кадастровий номер :01:000:1223, із земель сільськогосподарського призначення на території Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.

Але ОСОБА_2 , про позбавлення права власності якої на земельну ділянку, заявлялася вимога, не була залучена до участі у справі як відповідач.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про визнання недійсним рішення селищної рад від 20 червня 2017 року щодо затвердження технічної документації та передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,75 га, кадастровий номер :01:000:1223, слід скасувати та відмовити у задоволенні цієї позовної вимоги.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_2 неправомірно відчужила вищезазначену земельну ділянку ОСОБА_1 , а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про витребування з володіння ОСОБА_1 у комунальну власність територіальної громади Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, земельної ділянки площею 0,75 га, кадастровий номер :01:000:1223, для ведення особистого селянського господарства на території смт. Михайло-Коцюбинське Чернігівського району Чернігівської області, слід скасувати та відмовити у задоволенні цієї позовної вимоги.

В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та приписами законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що довідки форми 6-зем за період 01 січня 2003 року по 01 січня 2016 року та викопіювання з книги реєстрації договорів оренди не є беззаперечними доказами, які встановлюють факт належності спірних земельних ділянок до земель промисловості, транспорту та зв`язку, оскільки в договорі оренди від 14 лютого 2003 року земельна ділянка передається з метою несільськогосподарського використання, що не дає автоматичного визначення належності до земель промисловості, транспорту та зв`язку не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в цій частині, оскільки довідки форми 6-зем видані компетентним у сфері земельних відносин органом. За своїм змістом вказані довідки узгоджуються з викопіюванням з книги реєстрації договорів оренди.

Доводи апеляційної скарги про те, що на підставі лише договору оренди не можна було встановити відповідну належність земельної ділянки, оскільки позивачем не надані до суду додатки до договору оренди, до яких входять: план, проект водовідведення земельної ділянки, акт перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевості), акт прийому-передачі земельної ділянки не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення у відповідній частині, оскільки цільове призначення спірних земельних ділянок підтверджується довідками форми 6-зем, які видані компетентним органом у сфері земельних відносин, а також іншими письмовими доказами по справі, що узгоджуються між собою.

Доводи апеляційної скарги про те, що інформація, яка зазначена в довідках форми 6-зем за період з 01 січня 2003 року по 01 січня 2016 року протирічить інформації, яка зазначена в договорі оренди землі; самі довідки не відповідають встановленій формі, також оригінали цих довідок до суду не надавались та не оглядались ні судом, ні сторонами. Крім того, довідки також суперечать інформації Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 01 березня 2018 року, в якій зазначається, що спірні земельні ділянки передані Михайло-Коцюбинською селищною радою у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а до моменту прийняття оспорюваних рішень перебували у комунальній власності, що спростовує дані, зазначені у довідках форми 6-зем за період з 01 січня 2003 року по 01 січня 2016 року. В додатку до вказаної довідки зазначено, що власником або користувачем земельної ділянки площею 2,98 га за періоди з 01 січня 2003 року по 01 січня 2004 року та з 01 січня 2001 року по 01 січня 2016 року є підприємство з виробництва будівельних матеріалів - Цегельний завод, яке в зазначений період юридично не існувало і було ліквідовано. Апеляційний суд вважає, що такі доводи апеляційної скарги, не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення у відповідній частині, виходячи з наступного. Довідки форми 6-зем за період з 01 січня 2003 року по 01 січня 2016 року видані компетентним органом у сфері земельних відносин; їх копії завірені державним органом; зі змісту цих довідок вбачається, що за цільовим призначенням спірні земельні ділянки належать до земель промисловості, транспорту та зв`язку; припинення юридичної особи, у користуванні якої перебували спірні земельні ділянки, автоматично не змінюють їх цільового призначення.

Доводи апеляційної скарги про те, що є сумнівними викопіювання з книги реєстрації договорів оренди, оригінал якої позивачем не надавався і судом не оглядався, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки письмові докази завірені державним органом, а тому такі доводи апеляційної скарги є припущеннми, на яких не може ґрунтуватися судове рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було надано проект землеустрою для відведення земельної ділянки під будівництво заводу керамічної цегли в смт. Михайло-Коцюбинське і суд першої інстанції не встановив того факту чи приймалось рішення про затвердження проекту землеустрою для будівництва заводу, щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність чи користування, не встановив і дату зміни цільового призначення з земель сільськогосподарського призначення на землі промисловості, транспорту. В подальшому, право власності чи право користування на вказану земельну ділянку площею 2,98 га в установленому законом порядку ніхто не набув, а віднесення земель, що частково входили до її складу до певних категорій, відбулося шляхом прийняття рішень Михайло-Коцюбинської селищної ради від 07 квітня 2017 року та від 20 червня 2017 року, якими було затверджені проекти землеустрою. Апеляційний суд вважає, що такі доводи апеляційної скарги, не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення у відповідній частині, оскільки такі доводи не враховують предмет і підстави позову. При передачі спірних земельних ділянок у власність не вирішувалось питання щодо зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, який затверджений постановою КМУ № 502 від 11 квітня 2002 року. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не містять посилання про зміну цільового призначення спірних земель ділянок.

Доводи апеляційної скарги про те, що за замовленням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ПП «ГЕО ГРАФ» розроблені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району, погоджені висновком ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області; ці землі не мають відношення до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського та земель водного фонду. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок йому та ОСОБА_2 погоджені з усіма компетентними органами. Апеляційний суд вважає, що такі доводи апеляційної скарги, не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення у відповідній частині, оскільки при передачі спірних земельних ділянок у власність не вирішувалось питання щодо зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, який затверджений постановою КМУ № 502 від 11 квітня 2002 року. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не містять заяв про необхідність зміни цільового призначення спірних земель ділянок ( т.1 а.с. 78, 81, 82, 91, 92, 95, 150 зворот).

Доводи апеляційної скарги про те, що акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельною ділянкою від 30 червня 2020 року, на який є посилання в рішенні суду першої інстанції, складений з порушенням вимог законодавства, а саме: в акті відсутня інформація про місце його складання, акт складений за відсутності власника об`єкту перевірки та не містить плану-схеми земельної ділянки, яка нібито перевірялася. Крім того, акт не пройшов реєстрацію, оскільки на ньому відсутній QR-код, що є порушенням вимог Наказу Держгеокадастру від 03.08.2018 року №123 «Про затвердження інструкції з діловодства у Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру», не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення у відповідній частині, оскільки помилки у складанні акту перевірки не спростовують самого факту порушення приписів земельного законодавства при передачі спірних земельних ділянок у власність.

Доводи апеляційної скарги про те, що він та ОСОБА_2 добросовісно набули право власності на спірні земельні ділянки. Практика ЄСПЛ передбачає, що особі гарантується захист права на мирне володіння майном, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Апеляційний суд вважає, що такі доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення у відповідній частині, виходячи з наступного. Згідно з Конституцією України земля є власністю народу України, а тому громадяни України мають право розраховувати на те, що при передачі землі у власність будуть додержані приписи законодавства. Згідно з практикою ЄСПЛ правильне застосування законодавства становить суспільний інтерес; державні органи мають право виправляти допущені помилки; відсутня абсолютна заборона на витребування майна від добросовісного набувача..

Доводи апеляційної скарги про те, що в рішенні суду першої інстанції не підтверджені підстави представництва інтересів держави Заступником прокурора Чернігівської області і судом не перевірені причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки згідно з Конституцією України органи прокуратури наділені повноваженнями звертатися до суду з позовами про захист інтересів держави. Крім того, такі доводи протирічать приписам ч.4 ст. 56 ЦПК України. В поданій позовній заяві прокурор обґрунтував підстави представництва інтересів держави.

Керуюсь ст..ст.141, 267, 374, ч.3 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду від 27 січня 2021 року в частині задоволення позовної вимоги про визнання недійсним рішення селищної ради від 20 червня 2017 року щодо затвердження технічної документації та передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,75 га, кадастровий номер :01:000:1223, та в частині задоволення позовної вимоги про витребування з володіння ОСОБА_1 у комунальну власність територіальної громади Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, земельної ділянки площею 0,75 га, кадастровий номер :01:000:1223, для ведення особистого селянського господарства на території смт. Михайло-Коцюбинське Чернігівського району Чернігівської області - скасувати та відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Чернігівської обласної прокуратури ( 14000 м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) у відшкодування судових витрат, пов`язаних з апеляційним розглядом справи, 3 153 грн..

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складений 07 травня 2021 року.

Головуючий: Судді: