Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-2026/08
Провадження № 4-с/711/17/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Кондрацької Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Мелещенко О.В.,

за участі

представника скаржника ОСОБА_1
представник скаржникаОСОБА_2
державний виконавецьПетренко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Шарая Людмила Олександрівна, на постанову державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_3 адвокат за ордером Шарая Л.О. звернулася до суду з скаргою на постанову державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Скаргу обґрунтовує тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2008 у справі № 2-2026/2008 із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 21.04.2008 і до повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Виконавчий лист по примусовому виконанню рішення суду знаходився на виконанні у Придніпровському відділі ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ). Постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена 03.04.2012, ВП № 32068461. Після відкриття виконавчого провадження із заробітної плати ОСОБА_3 щомісячно утримувались аліменти на утримання сина. Згідно інформації про виконавче провадження, отриманої на офіційному сайті Міністерства юстиції України у розділі «Автоматизована система виконавчого провадження», на цей час стан виконавчого провадження № 32068461 - завершено; стан виконавчого документа - виконаний. Разом з цим, у розділі «Доступ сторін до виконавчого провадження» вказано наступне. Державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону «Про виконавче провадження» (закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення). 25.05.2018 постанова про закінчення виконавчого провадження скасована, відновлено примусове виконання судового рішення. 18.07.2018 державним виконавцем винесено постанови про звернення стягнення на майно боржника, про арешт майна боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Дізнавшись про відновлення примусового виконання судового рішення про стягнення аліментів, ОСОБА_6 01.08.2018 подав до Придніпровського відділу ДВС документи, що підтверджують своєчасну та в повному розмірі сплату ним аліментів. Згідно розміщеної у розділі «Автоматизована система виконавчого провадження» інформації, 22.08.2018 державним виконавцем винесена постанова про скасування заходів примусового виконання та постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. У серпні 2020 року скаржник дізнався, що незважаючи на закінчення виконавчого провадження, накладений державним виконавцем арешт на нерухоме майно не знятий. Тому 13.08.2020 він звернувся до Придніпровського відділу ДВС із заявою про видачу йому постанови про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту. Листом від 08.10.2020 ВДВС повідомив скаржника про наявність у матеріалах виконавчого провадження постанови державного виконавця від 18.07.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу. При цьому, не вказує про скасування вказаної постанови та закінчення виконавчого провадження 22.08.2018 у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення. Тож 01.09.2020 представником скаржника до ВДВС подана заява з вимогою про проведення виконавчих дій по зняттю арешту з усього майна боржника, по скасуванню тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, тимчасового обмеження боржника у праві полювання, тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю, тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, а також з проханням надати копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.08.2018, а у разі відсутності такої постанови та відсутності підстав для її винесення, - надати довідку-розрахунок заборгованості по сплаті ОСОБА_3 аліментів на утримання сина. До заяви було додано оригінали довідок про відрахування із заробітної плати аліментів. До цього часу ні скаржник, ні його представник відповідь не отримали. Оскільки згідно інформації із автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження № 32068461 закінчено у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду, вважає що державний виконавець був зобов`язаний вжити заходів для скасування заходів примусового виконання. Наявність арешту на належній скаржнику частині квартири незаконно обмежує його право на вільне розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладене вище, представник скаржника просить визнати неправомірною бездіяльність Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_3 , не скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, тимчасового обмеження боржника у праві полювання, тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю, тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. А також зобов`язати Придніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) провести виконавчі дії по зняттю арешту з майна ОСОБА_3 , по скасуванню тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, тимчасового обмеження боржника у праві полювання, тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю, тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

У судовому засіданні представники ОСОБА_3 адвокати: Шарая Л.О. та ОСОБА_2 доводи викладені у сказі підтримали у повному обсязі та просили визнати неправомірною бездіяльність Придніпровського ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язати Придніпровський ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) провести виконавчі дії по зняттю арешту з майна ОСОБА_3 , по скасуванню тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, тимчасового обмеження боржника у праві полювання, тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю, тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Представник Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за дорученням Петренко Світлана Василівна у судовому засідання заперечувала проти задоволення скарги, вказуючи, що на час розгляду справи всі арешти зняті. Вважає, що предмет спору відсутній і можливо закрити провадження у справі. Пояснити чому виконавчі дії по зняттю арешту з майна ОСОБА_3 не були проведені раніше, пояснити не може.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги.

У судовому засіданні встановлено, що постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Колісник Т.С. від 03.04.2012 ВП № 32068461 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2026/2008 виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 04.06.2008 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 21.04.2008 і до повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У ході виконання вказаного виконавчого провадження № 32068461 державним виконавцем 18.07.2018 винесено ряд постанов: про звернення стягнення на майно боржника, про арешт майна боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

22.08.2018 у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення державним виконавцем, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Проте, державним виконавцем не вжито заходів для скасування заходів примусового виконання, що були застосовані до ОСОБА_3 державним виконавцем 18.07.2018.

Як вбачається з відповіді в.о. начальника відділу Придніпровського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Черкаси) Доброхліб Т.А. на адвокатський запит № 03-02/2021 від 11.02.2021 ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 зазначено, що 09.02.2021, 10.02.2021 головним державним виконавцем Петренко С.В. в рамках виконавчого провадження № 32068461 винесено постанови про відновлення виконавчого провадження, скасування тимчасових обмежень боржнику та виправленням помилки у процесуальному документі. Оскільки постанови суперечили вимогам Закону України «Про виконавче провадження», їх не затверджено начальником при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця та відповідно, державним виконавцем процесуальні документи скасовано.

За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обов`язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обов`язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.19 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 27.03.2018) - у день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Таким чином, у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець повинен був скасувати заходи примусового виконання та вчинити дії щодо направлення вказаної постанови на виконання у відповідні органи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно зі частиною 1 статті рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців закріплено пункту 9 частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 20.06.2018 у справі № 210/1072/15ц висловив правову позицію, вказавши, що вимоги боржника про скасування арешту майна після закінчення виконавчого провадження є правовірними та законними.

Таким чином, скарга знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підлягає до часткового задоволення в частині визнання неправомірною бездіяльності Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо вчасного не зняття арешту з майна ОСОБА_3 та не скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, тимчасового обмеження боржника у праві полювання, тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю, тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, оскільки на час розгляду скарги заходи примусового виконання вже скасовані.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.447 -451 ЦПК України, суд - ,

у х в а л и в :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_3 , не скасування заходів примусового виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 32068461.

Повний текст ухвали виготовлено 09.03.2021.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Головуючий: Н. М. Кондрацька