справа № 355/559/15-ц
провадження № 22-ц/824/7198/2021
головуючий у суді І інстанції Капшученко І.О.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 25 лютого 2021 року про зупинення провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року до Баришівського районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

03 жовтня 2019 року та 08 жовтня 2019 року представник заявника - ОСОБА_3 , діючий на підставі довіреності № 1541 від 24 жовтня 2017 року в порядку, визначеному абз. 2 п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України, подав заяву про зупинення провадження у справі, обґрунтовану тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (заявник) помер.

Відтак, посилаючись на положення ст. 251 ЦПК України, оскільки правовідносини по даній справі допускають правонаступництво, просив суд зупинити провадження по справі у зв`язку зі смертю заявника до заміни сторони її правонаступником (Т.2,а.с.212,215).

09 жовтня 2019 року до суду надійшла також заява від ОСОБА_1 про закриття провадження у вказаній справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В подальшому справа була витребувана Касаційним Цивільним судом Верховного Суду для розгляду іншої справи за заявою ОСОБА_2 про роз`яснення судового рішення та повернута до Баришівського районного суду 19 січня 2021 року.

21 січня 2021 року суддею Баришівського районного суду Київської області Коваленком К.В., якому було передано цю справу до розгляду, було заявлено самовідвід на підставі ч. 1 ст. 37 ЦПК України, який був задоволений.

У зв`язку з неможливістю здійснити автоматизований розподіл судової справи між суддями Баришівського районного суду Київської області, справу було передано до Березанського міського суду Київської області.

25 лютого 2021 року ОСОБА_1 було повторно подано клопотання про закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. В обгрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначає, що зобов`язання ОСОБА_2 нерозривно пов`язане з його особою, оскільки виникло на підставі укладеного між ним, як єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 за заповітом, і ОСОБА_1 , як кредитором спадкодавця, договору, тому правовідносини за договором позики, укладеним між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , правонаступництва не допускають, оскільки інших спадкоємців у ОСОБА_4 не було.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 25 лютого 2021 року клопотання представника заявника ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі задоволено, а у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі відмовлено.

Зупинено провадження по цивільній справі №355/559/15-ц, провадження №6/356/6/21, за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, на підставі п. 1 ч.1 ст. 251 ЦПК України - до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника ОСОБА_2

Витребувано у Першої Харківської міської державної нотаріальної контори інформаційну довідку зі Спадкового реєстру щодо реєстрації спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду стягувач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята внаслідок неповного з`ясування обставин справи і з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що на момент подання клопотання про зупинення провадження у справі у представника ОСОБА_3 були відсутні повноваження на його підписання від імені ОСОБА_2 , а тому адвокат не мав права подавати зазначене клопотання відповідно до ст. 248 ЦК України.

Вказує, що виконавчий лист, який боржник ОСОБА_2 просив визнати таким, що не підлягає виконанню, був виданий на виконання рішення третейського суду, отже провадження із розгляду матеріального спору, у якому спершу необхідно здійснити заміну сторони, у Березанському міському суді Київської області взагалі відсутнє, що унеможливлює здійснення ним такої заміни, яка передує процесуальній заміні.

Вважає, що провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст.255 ЦПК України.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з об`єктивної неможливості розгляду даної справи до залучення до участі у справі правонаступників заявника ОСОБА_2 .

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Як убачається з матеріалів справи, до Березанського міського суду Київської області в порядку п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 31 ЦПК України надійшла цивільна справа за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

03 жовтня 2019 року та 08 жовтня 2019 року представник заявника - ОСОБА_3 , діючий на підставі довіреності № 1541 від 24 жовтня 2017 року в порядку, визначеному абз. 2 п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України, подав заяву про зупинення провадження у справі, обґрунтовану тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (заявник) помер.

У відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого та зареєстрованого 24 вересня 2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 13 717, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.2,а.с.213,216).

Так, за змістом приписів частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони у справі іншими особами у зв`язку з переходом до цих осіб матеріальних прав і обов`язків попередньої особи.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах.

Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження по справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, про що, відповідно до положень ч. 2 ст. 251 ЦПК України, постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу - до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступників померлого заявника ОСОБА_2 , оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Так, звертаючись із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заявник в обгрунтування заяви зазначав обставини щодо виконання зобов`язання щодо повернення коштів у повному обсязі у добровільному порядку.

До складу спадщини згідно із ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже доводи апеляційної скарги про те, що спірні правовідносини не передбачають правонаступництва, є безпідставні.

Судом першої інстанції також правильно враховано, що хоч з часу відкриття спадщини пройшло шість місяців, які передбачені законом для прийняття спадщини, однак відомості щодо осіб, які прийняли спадщину після ОСОБА_2 , або інші відомості щодо його спадщини, у матеріалах справи відсутні.

Оскільки смерть особи, яка була стороною у справі, за умови, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, є обов`язковою підставою для суду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України щодо зупинення провадження у справі, доводи апеляційної скарги про необхідність скасування оскаржуваної ухвали про зупинення провадження у справі лише з тих підстав, що заяву про смерть особи подав її представник, є безпідставною.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність.

Саме на виконання передбаченого ч. 4 ст. 64 ЦПК України обов`язку представником заявника - ОСОБА_3 було надано письмову заяву про наявність обставини про смерть ОСОБА_2 , до якої представником було додано свідоцтво про смерть та довіреність, якою за життя ОСОБА_2 було уповноважено представляти його інтереси.

Таким чином, зупиняючи провадження у справі до залучення для участі у справі правонаступника померлого ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із обов`язковості такої підстави для зупинення провадження у справі, а не у зв`язку із задоволенням клопотання представника сторони, яке на думку скаржника, подане поза межами його повноважень.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що законодавством не передбачено здійснення процесуальної заміни судом, який не розглядає (не розглядав) сам матеріальний спір, оскільки такі обставини не є предметом доведення для вирішення питання щодо зупинення провадження у справі за викладених підстав.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для закриття провадження у справі згідно з п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України колегія апеляційного суду керується наступним.

Як убачається із матеріалів справи, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі судом першої інстанції відмовлено.

Статтею 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Так, відповідно до ст. 353 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про закриття провадження не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Згідно з позицією Конституційного Суду України будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Таким чином, встановлення у процесуальному законі вичерпного переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не визначених у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним та чітко регламентоване процесуальним законом.

Особливість ухвали про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі полягає у тому, що вона постановляється до ухвалення рішення суду по суті спору, а тому її можливо оскаржити в апеляційному порядку одночасно з оскарженням такого рішення суду.

Право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, які містяться в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18), у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 522/18296/14-ц (провадження № 14-62цс19), у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі№ 522/1654/18 (провадження № 61-15599ск19).

Отже, ухвала суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення. Тобто, оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду по суті спору.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, вона не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції (пункт 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України).

Як убачається із матеріалів справи судом першої інстанції одночасно було вирішене питання про зупинення провадження у справі та відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Звертаючись з апеляційною скаргою на оскаржувану ухвалу суду, якою було зупинено провадження у справі до залучення правонаступників померлої сторони у справі, скаржник фактично заперечує ту обставину, що спірні правовідносини передбачають правонаступництво, та на противагу цього просить закрити провадження у справі саме з цих підстав.

Отже, скаржник не заявляє самостійні вимоги про скасування оскаржуваної ухвали в частині відмови у закритті провадження у справі, а наводить заперечення на оскаржувану ухвалу, які можуть бути включенні на рішення суду, а не на ухвалу про зупинення провадження у справі.

Ураховуючи наведене, предметом апеляційного перегляду є оскаржувана ухвала лише в частині вирішення питання щодо зупинення провадження у справі.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Березанського міського суду Київської області від 25 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба