РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

при секретрі судового засідання Добровчан К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рівне в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 569/21564/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, просить суд, стягнути з відповідача аліменти на її користь на навачання дитини, яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В шлюбі мають дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 листопада 2008 року було стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 500 грн., щомісячно до досягення дитиною повноліття, які рішенням Рівненського міського суду від 08 грудня 2017 року збільшено з 500 грн. на 1500 грн.

В зв"язку із досягненням сином, повноліття, виплата аліментів припинилась. На даний час він навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Рівненський фаховий коледж Національного університету біоресурсів та природокористування України» на 2 курсі денної форми навчання. Термін закінчення навчання - 30 червня 2024 року. У зв"язку із навчанням, син не має можливості влаштуватися на роботу та самостійно заробляти на життя, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків. Відповідач працездатний та має можливість утримувати свою повнолітню дитину. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання сина не надає.

Ухвалою Рівненського міського суду від 12 листопада 2021 року по вищевказаній справі відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Позивач та відповідач надали через канцелярію суду заяви, в яких просять справу розглянути в їх відсутність, при цьому позивач позовні вимоги підтримала, відповідач заперечив проти задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 є сином відповідача ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 є студентом Відокремленого структурного підрозділу «Рівненського фахового коледжу Національного університету біоресурсів та природокористування України», денної форми навчання. Термін закінчення навчання 30 червня 2024 року, що підтверджується довідкою № 2023 від 15.10.2021 року.

По даній справі встановлено, що позивач досягнув повноліття, однак не досягнув 23 років, навчається на денному відділенні, потребує утримання не лише від матері, з якою проживає, але й від батька.

Суд вважає, що батьки дитини повинні виконувати свої батьківські обов`язки сумлінно, дбати про здоров`я та матеріальний добробут дитини, виходячи тільки з найкращих інтересів дитини.

Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень.

В статті 3 Конвенції ООН про права дитини говориться: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей».

Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов`язку відповідача ОСОБА_2 піклуватися та матеріально забезпечувати свого повнолітнього сина, тобто сплачувати аліменти на його утримання на період навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивачеві в даному випадку лежить обов`язок доведення можливостей відповідача надавати матеріальну допомогу. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідач надав суду довідку про доходи, з якої вбачається, що відповідач працює у ФОП ОСОБА_4 та загальна сума доходу за період з червня 2021 року по листопад 2021 року без урахування аліментів становить тридцять шість тисяч триста двадцять гривень, що в середньому складає 6000 грн. в місяць.

Встановивши, що ОСОБА_3 досягнув повноліття, продовжує навчання та потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги, суд доходить висновку, що відповідач, який є батьком неповнолітнього, зобов`язаний надавати сину таку допомогу до завершення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років та може її надавати.

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, на своєму утриманні не має неповнолітніх дітей. Разом з тим, суд бере до уваги той факт, що обов`язок відповідача по сплаті аліментів на період навчання має визначений не тривалий термін, а саме до закінчення навчання, однак не більш як до досягнення 23 річного віку.

Між тим, суд враховує, що позивач не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі, та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає розумним та достатнім стягнути аліменти із відповідача на користь позивача в розмірі 1150 грн., щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позову і на весь період навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Рівненський фаховий коледж Національного університету біоресурсів та природокористування України», але не довше ніж до досягнення 23-х років.

Згідно і ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,268,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання- задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1150 грн., щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2021 року і до досягнення 23 років чи закінчення навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненськийміський суд в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.Г. Кучина