Справа № 303/2820/20
Провадження № 2/752/4815/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 травня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Машкевич К.В.

при секретарі Гненик К.П.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з ТОВ «Нова Пошта» на свою користь 44000,00 грн. матеріальної шкоди, штраф в розмірі 10661,00 грн., моральну шкоду в сумі 50000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 03.02.2020 року о 14:16:18 годин відділення №2 ТОВ «Нова Пошта», яке знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Івана Маргітича, 25 приміщення №27, його товариш ОСОБА_2 відправив на ім`я позивача посилку вагою 0,5 кг, у яку був вкладений золотий годинник швейцарської марки Tissot T-Gold, оголошена вартість відправлення становить 44000,00 грн., що підтверджується експрес-накладною №6326 від 03.02.2020 року.

Дану посилку позивач мав одержувати орієнтовано у вівторок 04.02.2020 року у відділенні №4, яке знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги, 99 і здійснити післяоплату за її доставку в розмірі 260,00 грн.

04.02.2020 року позивачу на мобільний телефон було надіслано СМС повідомлення про те, що посилка доставлена у відділення Товариства №4 в м. Житомирі. За допомогою сайту Товариства позивач відстежив рух вказаної посилки і з`ясував, що вона прибула 04.02.2020 року о 12:22:16 годині у відділення №4 Товариства в м. Житомирі та була видана невідомій особі о 15:28:02 год., тобто не тій особі, яка зазначена у експрес-накладній.

04.02.2020 року позивач знаходився у м. Мукачево а не міг перебувати у м. Житомир в отримати посилку.

06.02.2020 року через відділення №2 Товариства, яке розташоване у м. Мукачево, позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій вимагав відшкодувати спричинену йому внаслідок втрати посилки матеріальну шкоду в розмірі 44000,00 грн., відповіді на дану претензію у місячний строк.

17.02.2020 року для з`ясування обставин позивач прибув до відділення Товариства №4 у м. Житомирі та з`ясував хто видав посилку невідомій особі.

17.02.2020 року позивач повторно звернувся до відповідача через відділення Товариства №4 в м. Житомир з претензією та листом від 27.02.2020 року Товариство відмовило позивачу у виплаті компенсації.

Вважає такі дії відповідача протиправними, оскілки Товариство не виконало своїх зобов`язань та не забезпечило одержання посилки уповноваженою особою, вказаною у експрес-накладній, оскільки в момент передачі посилки ретельно не перевірив документи людини, яка пришла за посилкою, не встановив її особу, що призвело до втрати вантажу та спричинення йому значної матеріальної та моральної шкоди.

На підставі викладеного позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.10.2020 року справу передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.01.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач у встановлений строк відзив не подав.

Однак, в матеріалах справи міститься відзив представника відповідача, поданий при розгляді справи Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області, в якому він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що позивачем не доведено факту того, що відправлення за ЕН №6326, було одержано сторонньою особою. Факт звернення позивача з претензіями до відповідача такого висновку не спростовує.

Відповідачем було видано вантаж на підставі п. 11.2 Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта», тобто за пред`явленням одержувачем номеру експрес-накладних та документу, який посвідчує особу, то жодних порушень закону чи договору не відбулося, протиправності поведінки відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між його протиправною поведінкою та завданими збитками не доведено, а тому правових підстав для настання для ТОВ «Нова Пошта» наслідків у вигляді відшкодування шкоди не вбачається.

На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про автомобільний транспорт» на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу.

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони.

Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Судом встановлено та це вбачається з матеріалів справи, що відповідно до експрес-накладної № 6326 від 03.02.2019 року ОСОБА_2 з відділення ТОВ «Нова Пошта» № 2 в м. Мукачево за експрес-накладною № 6326 здійснив відправлення вантажу: тип відправлення: посилка, вага - 0,5 кг (фактична), місць - 1, опис: годинник «Tissot T-Gold», оголошена вартість 44000,00 грн., інформація про одержувача ОСОБА_1 , номер мобільного телефону НОМЕР_1 , м. Житомир, відділення №4 (вул. Перемоги, 99).

При складанні експрес-накладної відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору (публічна оферта, надалі - Публічний договір) про надання послуг з організації перевезення відправлень, оприлюдненого у вільному доступі, шляхом розміщення на офіційному сайті http://novaposhta.ua.

Зазначене відправлення, відповідно до даних експрес-накладної - було отримане 04.02.2020 року о 15:28 год.

Як зазначив позивач, вказане відправлення було отримано іншою особою.

Звернувшись 06.02.2020 року та повторно 17.02.2020 року до відповідача із претензією, позивачу була надана відповідь ТОВ «Нова Пошта» № 03898 від 27.02.2020 року, відповідно до якої позивача було проінформовано про те, що 03.02.2020 року по експрес-накладній №6326 ОСОБА_2 здійснив відправлення вантажу для ОСОБА_1 .

Умови та порядок одержання відправлень у відділенні встановлені у п. 11 Умов надання послуг з організації перевезення відправлень.

У порядку п. 11.2.4 Умов, 04.02.2019 року зазначене відправлення було видано отримувачу, який у встановленому порядку надав її номер та підтвердив свою особу пред`явивши паспорт громадянина України.

Проведеним внутрішнім розслідуванням та переглядом записів з камери спостереження порушень та протиправних дій з боку співробітників компанії не виявлено.

ТОВ «Нова Пошта» не має правових підстав для задоволення претензійних вимог позивача.

Звертаючись до суду, в обґрунтування позову позивачем зазначено, що він особисто посилку не отримував, та співробітниками ТОВ «Нова Пошта» було видано посилку іншій (невідомій особі), тому, відповідач, як перевізник, мав пересвідчитись, що видає вантаж належному одержувачу, вказаному в експрес-накладній, а також мав вжити усіх необхідних заходів щодо належного збереження посилки.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 3.4. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта» визначено: шляхом передачі замовником відправлення Експедитору для надання послуг, передбачених договором, замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями договору, Умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для транспортування, та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису відправника.

Пунктом 4.3.2 Публічного договору визначено, що замовник зобов`язаний відповідно до вимог Експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові поля, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити її підписом та надати заповнену та підписану експрес-накладну Експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану ним в експрес-накладній.

Отже, саме на відправника покладено обов`язок вірно зазначити, зокрема, прізвище, ім`я, по батькові відправника та одержувача, номер телефону одержувача пересилання.

Матеріалами справи встановлено, що по експрес-накладній № 6326 від 03.02.2020 року відправником був ОСОБА_2 , а одержувачем зазначено ОСОБА_1 .

При складенні експрес-накладної відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта», оприлюдненому на офіційному сайті http:// novaposhta.ua, який є у вільному доступі.

З матеріалів справи вбачається, що зазначене вище відправлення було доставлене до відділення № 4 ТОВ «Нова Пошта» у м. Житомирі, вул. Перемоги, 99, де 04.02.2020 року після повідомлення номеру експрес-накладної та перевірки документів отримувача, які посвідчують його особу, посилку було видано клієнту.

Відповідно до п. 10.7 Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта» відправник повідомляє одержувачу номер експрес-накладної, термін доставки та ознайомлює одержувача з цими Умовами.

З наведеного вбачається, що на ТОВ «Нова Пошта» покладено обов`язок повідомлення одержувача за номером телефону, який визначено відправником, номеру експрес-накладної, при пред`явленні якого можливо отримати відповідний вантаж.

Розділом 11 Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта» урегульовано Умови одержання відправлення у відділенні.

Відповідно до п. п. 11.1, 11.2 Умов для отримання відправлення отримувачу слід надати представнику ТОВ «Нова пошта» номер експрес-накладної (обов`язкова умова для випадків, передбачених п. 11.4 та п. 11.6 цих Умов) або номер мобільного телефону, на який надійшло СМС-повідомлення про прибуття відправлення. Одержувач фізична особа або фізична особа-підприємець пред`являє представнику ТОВ «Нова пошта» будь-який із наведених нижче документів, що підтверджує особу одержувача, зазначеного в експрес-накладній, а саме: 11.2.1. Паспорт громадянина України. 11.2.2. Тимчасове посвідчення громадянина України. 11.2.3. Тимчасове посвідчення, що підтверджує особу громадянина України. 11.2.4. Посвідку на постійне проживання. 11.2.5. Посвідку на тимчасове проживання. 11.2.6. Посвідчення біженця, видане в Україні. 11.2.7. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон. 11.2.8. Посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон. 11.2.9. Паспорт іноземного громадянина, у якому відомості про особу вказані кирилицею та/або латиницею. У разі використання іншої абетки - надає апостиль (офіційний переклад паспорта українською мовою).

Наведеними умовами передбачено, що для отримання відправлення отримувач для ідентифікації своєї особи може надати представнику ТОВ «Нова Пошта» відповідний документ, однак, до кола обов`язків представника ТОВ «Нова Пошта» не входить перевірка його дійсності, а тому доводи позивача про те, що представником при видачі посилки не було належним чином перевірено особу одержувача, що призвело до видачі відправлення сторонній особі, ґрунтуються на припущеннях.

Працівник відділення, встановивши особу одержувача, зважаючи на належні його дії, згідно Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта», видав вантаж у повному обсязі.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Пунктом 2 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що, шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Зазначена вище норма ст. 924 ЦК України передбачає принцип винності у разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено наявність вини відповідача, оскільки його дії щодо видачі вантажу особі, яка повідомила номер експрес-накладної та надала документ, який посвідчує особу, були правомірними.

Відтак, оскільки відповідачем було видано вантаж відповідно до Умов, тобто за пред`явленням одержувачем номеру експрес-накладної та документу, який посвідчує особу, тому порушень закону чи договору не відбулося, протиправності поведінки відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між його протиправною поведінкою та завданими збитками не доведено, з урахування чого, відсутні правові підстави для настання наслідків у вигляді відшкодування шкоди та сплати штрафу.

Крім того, матеріали справи не містять докази того, що позивач 04.02.2020 року був відсутній у м. Житомирі та перебував у м. Мукачево, оскільки надані копії квитків на потяг не містять дат до 14.02.2020 року, тобто відстежити де перебував позивач до 04.02.2020 року та саме 04.02.2020 року неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Положеннями п. 9 вказаної Постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

В пункті 10 зазначеної Постанови зазначено, що при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Позивач як на підставу для стягнення з відповідача моральної шкоди посилається на те, що протиправна поведінка відповідача призвела до хвилювань та порушення його звичайного способу життя, чим заподіяно йому моральну шкоду, розмір якої ним оцінено в 50000,00 грн.

Проте, доказів на підтвердження вказаних ним обставин в розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України, позивачем надано не було та матеріали справи не містять, а відтак вимоги про стягнення моральної шкоди є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 16, 23, 908-909 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76 81, 83, 89, 141, 258-259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: