Справа № 310/2980/21
РІШЕННЯ

Іменем України

18 травня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Димової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бердянську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 18.01.2018 року шлюбу, в якому вони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через несумісності характерів, різні погляди на сімейне життя, втрати порозуміння між подружжям, шлюбні відносини між ними на даний час фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно із вимогами ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

В силу положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому між ним

та відповідачем 18.01.2018 року Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 21, що підтверджено свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено з 06 квітня 2019 року. Дошлюбне прізвище позивача- ОСОБА_4 .

В судовому засіданні встановлено, що спір про розподіл спільно нажитого майна не існує.

Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст. 24 ч. 1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст. 24 ч. 1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним.

Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі.

Після розірвання шлюбу, прізвища сторін у позивача залишається « ОСОБА_5 » у відповідача « ОСОБА_5 ».

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно із ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунеок держави.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні право допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в гшіузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно роз`яснень у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", в итрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом не встановлено, законних підстав для відмови у стягненні витрат на правову допомогу у розмірі 1931,90 гривень, оскільки вони є документально підтвердженими, а саме: договором про надання правової допомоги, актом виконаних робіт від 02.04.2021р. в якому наведено розрахунок вартості послуг адвоката з урахуванням часу витраченого ним, актом надання послуг від 07.04.2021, а також квитанцією до прибуткового касового ордеру, згідно якого ОСОБА_1 дійсно сплатила за правову допомогу по цій справі 1931,90 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн,

На підставі вищевикладеного та керуючись п.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст.4 ч.1, 258-259, 263, 264-265, 273, 353, 354 ЦПК України (2017 р.),

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 18.01.2018 року Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 21, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму витрат на правову допомогу у розмірі 1931 (одна тисяча дев`ятсот тридцять одна гривня), 90 копійок.

Після розірвання шлюбу, залишити сторонам прізвища: позивачу « ОСОБА_5 », відповідачу « ОСОБА_5 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 18 травня 2021 року.

Суддя Н. І. Черткова