Справа № 202/5075/20
Провадження № 2/202/437/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Калантаєнка Д.В.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Чумака С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про повернення безпідставно набутих грошових коштів та стягнення моральної шкоди,-

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, за результатами розгляду якого просив суд, на підставі ст. ст. 536, 625, 1048 (за аналогією закону), 1212, 1214 ЦК України стягнути з АТ «КБ «Приватбанк» на його користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 16 170, 68 грн., проценти за користування безпідставно набутими коштами - 4 647, 22 грн., інфляційні втрати - 2 038, 69 грн., три проценти річних - 839, 27 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн. та з Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області моральну шкоду у розмірі 20 000, 00 грн., скасувати арешт рухомого майна, накладений у межах виконавчого провадження, зареєстрований 29.09.2017 на суму 16 170, 68 грн. Заявлені вимоги були обґрунтовані тим, що в межах виконавчого провадження з позивача було стягнуто грошові кошти у розмірі 16 170, 68 грн. на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.07.2017, ухваленого за позовом АТ «КБ «Приватбанк», яке в подальшому було скасовано Верховним судом. В подальшому, по суті вимог заявлених АТ «КБ «Приватбанк» до позивача банку було відмовлено у стягненні коштів з підстав не доведення отримання кредиту. Крім того, позивач звертає увагу, що ухвалою Верховного суду було зупинено виконання рішення суду, яким з позивача було стягнуто грошові кошти, однак рішення було виконано, чим порушено права позивача та завдано моральної шкоди.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представником АТ «КБ «Приватбанк» подано відзив за змістом якого зазначено про безпідставність застосування у даних відносинах ст. 1212 ЦК України, оскільки у даному випадку застосуванню підлягає ст. 444 ЦПК України, а саме поворот виконання рішення. Також, представник відповідача звернув увагу, що виконавче провадження було закрито в зв`язку із повним його виконанням до скасування судового рішення про стягнення заборгованості і звернення позивача до ДВС про зупинення виконавчого провадження.

Представник Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

31.08.2020 цивільну справу прийнято до провадження.

Під час розгляду справи судом заслухано пояснення позивача та представника відповідача, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

13.05.2021 ухвалено рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2015, у цивільній справі № 202/449/14-ц, у задоволенні позовних вимог ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено через пропуск строків позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.07.2017 заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2015 - скасовано і ухвалено нове рішення. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.12.2005 у розмірі 14007 грн. 90 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 3179,80 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 9684,87 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 643,23 грн. та судові витрати в розмірі 510,90 грн.

Постановою Верховного Суду від 14.08.2019 рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.07.2017 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

10.12.2019 Дніпровським апеляційним судом ухвалено постанову якою заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2015 змінено в частині обґрунтування відмови у позові. Рішення мотивовано відсутністю доказів на підтвердження факту надання відповідачу ( ОСОБА_1 ) кредитних коштів, а також відсутності відповідної заяви останнього про отримання коштів (так як заява була надана з іншої кредитної справи).

У відповідності до довідки № 38 від 12.03.2020 Відділу з питань виплати пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з листопада 2017 року по листопад 2018 року розмір утриманого боргу перерахованого на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 14 518, 80 грн., розмір утриманого виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, перерахованих на користь Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області - 1 651, 88 грн.

05.12.2018 виконавче провадження № 54609551 зупинено на підставі ухвали Верховного Суду від 28.02. у цивільній справі № 202/449/14-ц, про зупинення виконання рішення суду до завершення розгляду касаційної скарги.

У відповідності до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 68209410 від 21.09.2020 наявне обтяження - арешт рухомого майна, накладене на підставі постанови Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області про арешт майна боржника, у виконавчому провадженні № 54609551, у розмірі 16 170, 68 грн.

У відповідності до медичної документації (виписки із медичних карток стаціонарного хворого) ОСОБА_1 знаходився у неврологічному відділенні ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області» у період з 28.11.2017 по 11.12.2017, з 04.05.2018 по 14.05.2018, з 27.05.2019 по 05.06.2019, зі скаргами на головний біль, запаморочення, слабкість, швидку втому, оніміння в кінцівках.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов: по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння. По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою. По-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК).

До відсутності правової підстави вказана стаття відносить також і ситуацію, коли підстава, на якій було набуте або збережене майно, на момент набуття або збереження існувала, але згодом відпала. Наприклад, коли правочин, на підставі якого передавалася річ, згодом був визнаний недійсним, скасованим, та інше, або коли закінчився строк дії договору, на підставі якого особа користувалася майном, тощо.

Окрім того, у даному конкретному випадку, суд вважає, що термін «за рахунок іншої особи», вживаний у тексті вказаної статті, по своїй суті, має більш ширше тлумачення та може бути застосований до відносин, що склались у даному випадку між сторонами, оскільки відповідачем/банком було безпідставно отримано грошові кошти, які мали б належати позивачу, тобто отримані відповідачем за рахунок позивача.

Далі, аналізуючи зміст вказаної статті, а також, правовідносини, які утворились між сторонами, суд також виходить із того, що стаття 1212 ЦК України, містить загальні положення про зобов?язання, що виникають у зв?язку з набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави.

При регулюванні означених відносин, згідно до положень глави 83 ЦК України, суд бере до уваги, що суб?єктами зобов?язань, що виникають з безпідставного збагачення (тобто набувачем і потерпілим), можуть виступати, в тому числі, як фізичні, так і юридичні особи. Особа, що безпідставно отримала (зберегла) майно, повинна повернути його потерпілому. У разі невиконання цього обов?язку майно підлягає стягненню з означеної особи в судовому порядку.

Обов?язок повернути безпідставно отримане майно є різновидом цивільно-правової санкції, а не мірою відповідальності. Тому наявність вини в поведінці особи, що безпідставно збагатіла, не вимагається. Означена цивільно-правова санкція застосовується і в тих випадках, коли безпідставне набуття майна є результатом події, поведінки самого потерпілого або третіх осіб.

Отже, виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що правова природа набуття АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» коштів у сумі 14 518, 80 грн. випливає з дій, пов`язаних з виконанням рішення суду, яке було скасовано, з огляду на відсутність доказів на підтвердження факту надання відповідачу ( ОСОБА_1 ) кредитних коштів, а також відсутності відповідної заяви останнього про отримання коштів (так як заява була надана з іншої кредитної справи).

Таким чином, підстава, на якій АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» отримало грошові кошти, відпала, а тому, у даному конкретному випадку, суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин ст. 1212 ЦК України.

Застосовуючи спосіб захисту, визначений у ст. 1212 ЦК України, суд зокрема виходить, також, із тих переконань, що позивач втратив право користування, володіння та розпорядження своїм майном, у зв`язку із зверненням стягнення на його доходи (пенсію) з наступним перерахуванням коштів на рахунки АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», на виконання рішення суду, яке було в подальшому скасовано, тобто, за рахунок майна позивача, а відтак, право позивача як законного володільця було порушено, що не відповідає Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, та принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до вимог ст. 3 ЦК України та підлягає відновленню.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача, шляхом стягнення з АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» безпідставно отриманих коштів у розмірі 14 518, 80 грн. - розмір утриманого боргу перерахованого на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до довідки № 38 від 12.03.2020.

В іншій частині, а саме стягненні 1 651, 88 грн., що є різницею між заявленою сумою 16 170, 68 грн. та розміром утриманого боргу перерахованого на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі 14 518, 80 грн. суд відмовляє з огляду на приписи ч. 7 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» за змістом якої у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Враховуючи, що 1 651, 88 грн. є розміром утриманого виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, перерахованих на користь Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, така сума стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає. Вимоги щодо стягнення зазначеної суми з Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області позивачем заявлено не було.

Виходячи із встановлених вище обставин, а саме повного виконання рішення, з наступним скасування такого рішення, що стало підставою для відкриття виконавчого провадження, стягнення коштів із позивача, накладення арешту на майно, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача щодо скасування арешту, накладеного з метою виконання рішення суду, яке у подальшому було скасовано.

Також підлягає задоволенню вимога позивача щодо стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» завданої моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн.

Вказаного висновку передусім слід дійти з огляду на вимоги статті 23 ЦК України, яка передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Суд враховує п. 9 Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, яким визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з вищевикладеного, а також враховуючи рішення апеляційної інстанції, яким встановлено, що ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» не надано доказів на підтвердження факту надання відповідачу ( ОСОБА_1 ) кредитних коштів, а також відсутності відповідної заяви останнього про отримання коштів (так як заява була надана з іншої кредитної справи), стан позивача, що підтверджується медичними епікризами, суд вважає, що дійсно позивачу було завдано моральної шкоди, розмір якої думку суду достатньо обґрунтований та підтверджений.

В іншій частині позову, а саме: стягненні з АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» процентів за користування безпідставно набутими коштами - 4 647, 22 грн., інфляційних втрат - 2 038, 69 грн., трьох процентів річних - 839, 27 грн., стягненні моральної шкоди у розмірі 20 000, 00 грн. з Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області суд має відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

За приписами статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Крім того, статтею 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Дія статті поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина п`ята статті 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. З рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність і визначеність.

Отже вимоги позивача щодо стягнення сум передбачених ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягають.

Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів.

У разі стягнення безпідставно набутих чи одержаних грошей нараховуються відсотки відповідно до статті 536 ЦК України й унеможливлюється стягнення сум відповідно до частини другої статті 625 цього Кодексу.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.03.2016 у справі № 6-2491цс15

Отже, посилаючись на статті 536 та 625 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача три проценти річних, інфляційні витрати, проценти за користування коштами. Проте статтею 536 ЦК України розмір процентів, які можуть нараховуватись у разі безпідставного одержання грошей, не визначено, таким чином, заявлені вимоги також задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Тобто положеннями цієї законодавчої норми врегульовано правовідносини щодо сплати процентів за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу.

Так, посилання позивача про необхідність застосовувати до спірних відносин положення статті 1048 ЦК України за аналогією закону, з метою визначення розміру процентів, є помилковим, оскільки у даній справі йдеться про неправомірну поведінку боржника (в той час як частина 1 статті 1048 ЦК застосовується у випадку правомірної поведінки), окрім того у законодавстві немає прогалини у цій частині, а тому підстави для застосування аналогії закону відсутні.

Щодо стягнення з Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області моральної шкоди у розмірі 20 000, 00 грн. суд зазначає, що дана вимога задоволенню не підлягає з огляду на той факт, що дії з виконання рішення суду про стягнення з позивача заборгованості були проведені до моменту скасування такого рішення. Доказів на підтвердження належного повідомлення відповідача про наявність ухвали Верховного Суду про зупинення виконання рішення суду позивачем не надано, обов`язку щодо моніторингу оскарження рішень, які набрали чинності у державного виконавця немає. Таким чином, судом не встановлено вини Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області та як наслідок причинного зв`язку між завданою моральною шкодою позивачу та діями Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області.

Крім того, необхідно зазначити, що не знайшли свого підтвердження доводи представника відповідача про безпідставність застосування у даних відносинах ст. 1212 ЦК України, оскільки у даному випадку застосуванню підлягає ст. 444 ЦПК України, а саме поворот виконання рішення з огляду на таке.

Так, статтею 444 ЦПК України передбачено умови за яких особа може звернутись до суду із заявою про поворот виконання рішення суду. Дослідивши матеріали даної цивільної справи суд прийшов висновку, що відповідних передумов для застосування ст. 444 ЦПК України не встановлено з огляду на рішення суду, що стали підставою для звернення до суду у даній справі.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, дійшов висновку про доведеність позовних вимог частково.

На підставі ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави пропорційно задоволеним вимогам.

При цьому суд звертає увагу, що присилання позивача (при звернення з позовом до суду) про наявність підстав для звільнення його від сплати судового збору відповідно до п. 4 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» суд відхиляє з огляду на таке.

Пунктом 4 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах щодо спорів, пов`язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов`язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Між тим, ні даний спір ні позивач не пов`язані із статусом громадян, реабілітованих відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», таким чином, позивач при зверненні до суду мав сплатити судовий збір, а тому враховуючи, що позовні вимоги судом задовольняються частково, суд має стягнути з позивача судовий збір, що є різницею між сумою, яка мала бути сплачена позивачем при поданні позовної заяви та сумою пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 11, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, буд. 11, ), Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ), про повернення безпідставно набутих грошових коштів та стягнення моральної шкоди.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти у розмірі 14 518, 80 грн. (чотирнадцять тисяч п`ятсот вісімнадцять гривень 80 копійок).

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн. (десять тисяч гривень).

Скасувати арешт рухомого майна, накладений на підставі постанови Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області про арешт майна боржника, у виконавчому провадженні № 54609551, у розмірі 16 170, 68 грн. (шістнадцять тисяч сто сімдесят гривень 68 копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь держави витрати по оплаті судового збору в розмірі 1032, 21 грн. (одна тисяча тридцять дві гривні 21 копійка).

Стягнути з Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь держави витрати по оплаті судового збору в розмірі 420, 40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 228, 99 грн. (двісті двадцять вісім гривень 99 копійок).

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14 травня 2021 року.

Суддя Г.О. Кухтін