ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/2784/19 Номер провадження 22-ц/814/1100/21Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І. І. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Дорош А.І., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 лютого 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) від 15 грудня 2014 року відповідач отримала кредит у розмірі 11023,94 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та Правилами і Тарифами Банку складають між нею та банком кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, тоді як відповідач допустила прострочення сплати чергових платежів, процентів та комісії. Станом на 07 листопада 2019 року кредитна заборгованість ОСОБА_1 становить 35825,44 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 10715,76 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 8095,41 грн, заборгованість за пенею - 17014,27 грн.

Банк просив стягнути на його користь вищевказані суми з ОСОБА_1 , а також судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 лютого 2021 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні Генеральної угоди Банк використав факсимільне відтворення підпису на договорі, на що відповідач своєї згоди не надавала, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що Генеральна угода є нікчемною, тому підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» не знайшов.

Також судом першої інстанції зазначено, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про існування між сторонами кредитних зобов`язань.

Вимоги, які зазначені в апеляційній скарзі

З рішенням суду не погодився АТ КБ «ПриватБанк» та оскаржив його в апеляційному порядку. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги банку в повному обсязі.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не звернув увагу на те, що сторонами погоджено, що при укладенні генеральної угоди банк використовує факсимільне відтворення підпису голови правління банку, а також відтворення відбитку печатки банку технічними друкованими пристроями. Отже, сторони дотрималися вимог щодо письмової форми правочину відповідно до статті 207 ЦК України. З вимогами про розірвання договору, незгодою з умовами угоди позичальник не звертався. Зазначає, що позичальник користувалася коштами банку та частково виконала зобов`язання за кредитним договором.

Також позивачем зазначається, що на підтвердження правомірності укладання генеральної угоди та наявність невиконаних кредитних зобов`язань ним надано наступні докази: копія кредитних договорів, розрахунки заборгованості, генеральна угода, фото клієнта з картою, копія паспорта відповідача, виписка по рахунку.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 35825,44 грн та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7 та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що 15 грудня 2014 року між АТ КБ «ПриватБанк»та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості на підставі якої позивач зменшив заборгованість ОСОБА_1 за попереднім договором кредиту від 01 лютого 2008 року та встановив новий кредитний ліміт у сумі 11 733,94 грн та нові строки його погашення, тому АТ КБ ««ПриватБанк»у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 вищевказаних умов за даною Генеральною угодою прохає суд стягнути на його користь заборгованість у розмірі 35825,44 грн, яка складається з наступного:

- 10715,76 грн - заборгованість за кредитом;

- 8095,41 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 17014,27 грн - заборгованість за пенею.

ОСОБА_1 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с. 52-53).

Пунктом 1.8 Генеральної угоди від 15 грудня 2014 передбачено, що при укладенні Генеральної угоди Банк використовує факсимільне відтворення підпису Голови Банку, а також відтворення відбитку печатки механічним способом.

З даної угоди вбачається, що вона підписана власноруч ОСОБА_1 , а зі сторони банку, його представником головою правління Дубілетом А.В. за допомогою використання факсимільного відтворення підпису, відбиток печатки відтворено механічним способом (а.с. 7-8).

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Якщо письмова форма не дотримана, то такий кредитний договір є нікчемним.

Вимоги до письмової форми правочину встановлені у статті 207 ЦК України. Так, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частини друга-третя статті 207 ЦК України).

Отже, використання факсимільного відтворення підпису на договорі можливе лише за умов: якщо для конкретного випадку це прямо передбачено законом чи іншим актом цивільного законодавства, або існує письмова згода сторін на використання факсиміле, в якій відображені зразки такого факсимільного відтворення підпису.

Аналогічний спір з приводу використання факсимільного відтворення підпису розглядав Верховний Суд (постанова Верховного Суду від 07 листопада 2018 у справі № 752/10447/17-ц).

В постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 677/70/19 року, також висловлена позиція, щодо використання Банком факсимільного відтворення підпису.

Суд першої інстанцій обґрунтовано виходив з того, що банк не навів жодних доказів на підтвердження того, що відповідач надала свою письмову згоду на використання банком факсимільного відтворення підпису, як того вимагає положення частини третьої статті 207 ЦК України.

Без такої згоди Генеральна угода не може вважатись такою, що містить підписи обох сторін, вимоги щодо письмової форми правочину не дотримані, тому Генеральна угода, в силу закону є нікчемною.

Суд обґрунтовано відхилив доводи банку про можливість відтворення факсимільного підпису технічними друкованими засобами у зв`язку з тим, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 надала письмову згоду на використання банком факсимільного відтворення підпису.

Також судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у доданій до Генеральної угоди від 15 грудня 2014 року заяві про відкриття рахунку та встановлення кредитного ліміту відсутні відомості про ОСОБА_1 , натомість дана заява укладена та підписана між Банком та ОСОБА_5 (а.с. 7).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банком не надано до суду підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг. Умови та Правила надання банківських послуг, на які позивач посилається, як на умови кредитного договору, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не підтверджено, що саме з такими Умовами була ознайомлена ОСОБА_1 .

Отже, надані АТ КБ «ПриватБанк» документи не свідчать про існування між сторонами кредитних зобов`язань.

В апеляційній скарзі банк посилається на те, що сторонами погоджено те, що при укладенні генеральної угоди банк використовує факсимільне відтворення підпису голови правління банку, а також відтворення відбитку печатки банку технічними друкованими пристроями. Отже сторони дотримали вимог щодо письмової форми правочину відповідно до статті 207 ЦК України.

Вказані доводи суд відхиляє, оскільки матеріали справи не містять такого погодження.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, розглянувши справу на підставі наданих доказів, дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по генеральній угоді від 15 грудня 2014 року.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана правильна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не вбачається.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишати судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції який ухвалив рішення, підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл витрат.

Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги позивача, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"- залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 травня 2021 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді А.І. Дорош

О.О. Панченко