Справа № 689/1737/20
РІШЕННЯ

Іменем України

02.04.2021 року Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий суддя Баськов М.М.

за участю:

секретаря судового засідання Кушнір О.М.

представника позивача Пелюшок Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "ВТБ Банк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс", приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства "ВТБ Банк" (далі - АТ "ВТБ Банк"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" (далі - ТОВ "ФК "Поліс"), приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. про визнання виконавчого напису від 28 вересня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого в реєстрі за №9809, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Поліс" 43420,66 грн. заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 14.02.2014 року між АТ "ВТБ Банк" і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №R3В, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 40000,00 гривень на строк до 14 лютого 2017 року із щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% річних, або в іншому розмірі, передбаченому цим договором, а також щомісячної комісійної винагороди у розмірі 1,69% від початкової суми кредиту. Пунктом 3 даного договору встановлено, що позичальник зобов`язується використати кредит виключно на споживчі потреби в інтересах сім`ї, місцем виконання договору є м. Хмельницький. Сторони дійшли згоди, що кредит повертається, а проценти та комісія сплачуються позичальником 14 числа кожного місяця у відповідності до графіка, який є невід`ємною частиною цього договору.

24 жовтня 2014 року між тими ж сторонами було укладено договір про внесення змін №1 до кредитного договору №R3В від 14.02.20212, яким змінено кінцевий термін повернення кредиту до 19 жовтня 2017 року та підписано новий графік повернення кредиту у зв`язку з перенесенням заборгованості по тілу кредиту, відсотках і комісії з простроченої заборгованості в строкову заборгованість, у зв`язку з чим попередній графік втрачає свою силу.

22 грудня 2015 року АТ "ВТБ Банк" та ТОВ "ФК "Поліс" було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №221215нв.

04 квітня 2016 року між тими ж сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №221215нв, згідно якої право вимоги за кредитним договором №R3В від 14.02.20212 було відступлено ТОВ "ФК "Поліс".

28 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Поліс" 43420,66 грн. заборгованості за кредитним договором

Позивач ствердила, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки до нотаріуса ТОВ "ФК "Поліс" звернулося 24 вересня 2019 року, тобто з пропуском трирічного строку з дня виникнення права вимоги за кредитним договором, який сплинув 04 квітня 2019 року, а тому нотаріус мав відмовити у вчиненні виконавчого напису. Крім того, із змісту виконавчого напису вбачається, що заборгованість, яка стягнута за виконавчим написом виникла в період з 22.12.2015 по 24.09.2019 і перевищує трирічний термін визначений законодавством, отже розмір заборгованості є спірним. Також в оскаржуваному виконавчому написі до суми стягнення включено суму несплачених комісійних винагород, яка є безпідставною і не підлягає стягненню, оскільки визначена на підставі нікчемної умови договору. Окрім того, нотаріусом не перевірялися і не були враховані при визначенні суми заборгованості кошти сплачені позивачем в рахунок погашення заборгованості в період з 15.04.2014 по 28.02.2015, на загальну суму 16552 грн. Тому позивач вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, позивач просить допустити поворот виконання виконавчого напису та стягнути на її користь з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. грошові кошти в сумі 1610 грн. (680,96 грн. витрат на проведення виконавчих дій та 924,04 грн. основної винагороди у виконавчому провадженні №60854996) та з ТОВ "ФК "Поліс" 8890 грн., які були стягнуті з позивача в рахунок погашення боргу за виконавчим написом нотаріуса.

В ході судового розгляду представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві та пояснив, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки нотаріусу не було надано документів на підтвердження безспірності вимог та не було дотримано процедури стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Представник АТ "ВТБ Банк", який у встановленому порядку оповіщений про час, день і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позов та клопотання, у яких проти задоволення позову заперечив, пояснив, що оскільки право грошової вимоги за кредитним договором №R3В від 14.02.20212 було відступлено ТОВ "ФК "Поліс", зазначений договір в банку не обліковується, всі матеріали справи та кредитний договір з додатками були передані правонаступнику, а тому банк не є належним відповідачем по справі. Просить в задоволенні позову відмовити, розгляд справи провести за відсутності представника.

Представник відповідача - ТОВ "ФК "Поліс" та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В., які у встановленому порядку оповіщені про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., який у встановленому порядку оповіщений про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 14.02.2014 року між АТ "ВТБ Банк" і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №R3В, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит на споживчі потреби в сумі 40000,00 гривень на строк до 14 лютого 2017 року із щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% річних, або в іншому розмірі, передбаченому цим договором, а також щомісячної комісійної винагороди у розмірі 1,69% від початкової суми кредиту. Сторони дійшли згоди, що кредит повертається, а проценти та комісія сплачуються позичальником 14 числа кожного місяця у відповідності до графіка, який є невід"ємною частиною цього договору (п. 1, 4.2, 4.3 кредитного договору).

24 жовтня 2014 року між тими ж сторонами було укладено договір про внесення змін №1 до кредитного договору №R3В від 14.02.20212, яким змінено кінцевий термін повернення кредиту до 19 жовтня 2017 року та підписано новий графік повернення кредиту у зв`язку з перенесенням заборгованості по тілу кредиту, відсотках і комісії з простроченої заборгованості в строкову заборгованість, у зв`язку з чим попередній графік втрачає свою силу (п. 1.1, 1.2 додаткової угоди).

22 грудня 2015 року між АТ "ВТБ Банк" та ТОВ "ФК "Поліс" було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №221215нв.

04 квітня 2016 року між тими ж сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №221215нв, згідно якої АТ "ВТБ Банк" уступило право вимоги за кредитним договором №R3В від 14.02.20212 ТОВ "ФК "Поліс".

28 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №9809, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Поліс" заборгованості, що виникла по кредитному договору №R3В від 14.02.2014, укладеному між АТ "ВТБ Банк" та ОСОБА_1 , право вимоги за яким було відступлено ТОВ "ФК "Поліс" на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №221215нв від 22.12.2015 та додаткової угоди №1 до цього договору.

Згідно з указаним виконавчим написом стягнення заборгованості проводиться за період з 22.12.2015 по 24.09.2019. Сума заборгованості становить 43420,66 грн. і складається із суми основного боргу - 22629,00 грн., суми простроченого основного боргу за кредитом - 9114,57 грн., суми прострочених процентів - 2956,25 грн., суми несплачених комісійних винагород - 8570,84 грн., плати за вчинення виконавчого напису - 150,00 грн.

11.12.2019 ТОВ "ФК "Поліс", в особі директора Кривутенко А.А., звернулося до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса (а.с. 78).

Того ж дня постановою приватного виконавця було відкрито виконавче провадження ВП №60854996 за зазначеним виконавчим написом, а постановою від 18.12.2019 звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , які вона отримує у Солобковецькій сільській раді Хмельницького (раніше - Ярмолинецького) району Хмельницької області.

На виконання вказаної постанови Солобковецькою сільською радою було звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 і на користь ТОВ "ФК "Поліс" було перераховано 8890 грн., а також на користь приватного виконавця Табінського О.В. - 929,04 грн. основної винагороди, 680,96 грн. витрат на проведення виконавчий дій.

Дані обставини підтверджуються: кредитним договором №R3В від 14.02.2014 (а.с. 13); договором про внесення змін №1 до кредитного договору №R3В від 14.02.2014 (а.с. 16); графіком повернення кредиту і сплати процентів та розрахунком вартості супутніх послуг (а.с. 17); договором про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №221215нв від 22.12.2015 (а.с. 109); додатковою угодою №1 до Договору про відступлення права вимоги №221215нв від 22.12.2015 (а.с. 115); виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенком Є.М. 28.09.2019, зареєстрованим в реєстрі за №9809 (а.с. 23); постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. про відкриття виконавчого провадження серії ВП №60854996 від 11.12.2019 (а.с. 24); постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. від 18.12.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 25); платіжними дорученнями (а.с. 34-37).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес одним із способів, визначених вказаною статтею, або іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною першої статті 1 Закону України Про нотаріат нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат").

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат").

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат").

Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

У вказаній справі ОСОБА_1 в особі свого представника посилається на те, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом після спливу трьох років з дня виникнення в ТОВ "ФК Поліс" права вимоги за відповідним договором відступлення права вимоги.

Згідно виконавчого напису право вимоги ТОВ "ФК "Поліс" за кредитним договором №R3В виникло 04 квітня 2016 року на підставі додаткової угоди №1 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №221215нв, а до нотаріуса ТОВ "ФК "Поліс" звернулося 24 вересня 2019 року, тобто з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

В той же час, як зазначено у виконавчому написі, він вчинений за період з 22.12.2015 року по 24.09.2019 року.

Крім того, нотаріусу для вчинення виконавчого напису було надано виписку за кредитним договором за вказаний період, яку суд не може взяти до уваги як належний доказ існування безспірної заборгованості, так як з неї неможливо зробити висновок про порядок нарахування процентів та комісії (а.с. 108).

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлений інший строк давності, - не минув цей строк.

На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема статтею 444, передбачено вирішення питання повороту виконання рішення, постанови суду у разі скасування раніше прийнятого судового рішення за яким в порядку виконання стягнуті з боржника кошти або вилучене його майно на користь стягувача.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим рішенням). Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого рішення), та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням належного, безпідставного стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Таким чином, поворот виконання рішення суду є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 р. по справі №203/2612/13-ц.

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною вимогою про поворот виконання виконавчого напису, що нормами діючого процесуального законодавства не передбачено.

Позивачу ОСОБА_1 суд роз`яснює, що вона має право подати до суду окремий позов про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса - про стягнення коштів, як безпідставно набутих, до відповідача, на користь яких були перераховані у ході примусового виконання вищевказаного виконавчого напису приватного нотаріуса.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині повороту виконання виконавчого напису нотаріусу та стягнення грошових коштів.

В силу ст. 141 ЦПК України з ТОВ "ФК "Поліс" на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по справі в сумі 840,80 грн.

На підставі ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 34, 39, 50, 87-91 Закону України Про нотаріат, ст. 39 Закону України Про виконавче провадження, керуючись ст. 12, 76-80, 81, 109, 141, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис від 28 вересня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за №9809, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс", , 43420,66 грн. (сорок три тисячі чотириста двадцять гривень шістдест шість копійок) заборгованості за кредитним договором №R3В від 14.02.2014, укладеним між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" (м. Київ, вул. Шовковича, 42-44, офіс 13-В, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 22 квітня 2021 року.

Суддя М.М.Баськов