Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження 2/711/1483/21
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого: суддді Кондрацька Н.М.,

при секретарі: Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, -

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» звернулося до Соснівського районного суду міста Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 08.02.2021 справу передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2021, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду справи № 712/12825/20 (провадження № 2/711/1483/21).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

18.04.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову повному обсязі.

26.04.2021 позивачем подано відповідь на відзив, а якому просять відмовити позивачу у вимогах вказаних у відзиві та задовольнити їхні позовні вимоги у повному обсязі.

06.05.2021 відповідачем подано заперечення, в якому підтримали доводи викладені у відзиві на позов та просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій 26.04.2021 відповіді на відзив просили розгляд справи проводити без участі їхнього представника.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. До суду подано відзив та заперечення, а якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, суд доходить до висновку про необхідність передачі цієї справи на розгляд іншого загального місцевого суду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 125 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом територіальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, вказаною правовою нормою передбачено підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з відомостей Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 21.01.2021, наданих на запит Соснівського районного суду м. Черкаси, відсутня інформація щодо реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з адресою АДРЕСА_1 , яка зазначена позивачем у позовній заяві.

Згідно паспорту відповідача ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 , виданий Золотоніським РС УДМС в Черкаській області 12.08.2016), остання зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, відповідачем у своїх заявах, зокрема, про ознайомлення з матеріалами справи від 26.03.2021, відзиві на позовну заяву від 18.04.2021 та запереченні від 06.05.2021 зазначає місце реєстрації відповідно до паспортних даних, про що вказано вище.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду позовної заяви Придніпровський районний суд міста Черкаси суд зауважує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких правил підсудності, встановлених ЦПК.

За усталеною практикою ЄСПЛ, термін право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність, у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справіLeo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справахJorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

У рішенні ЄСПЛ "Сокуренко і Стригун проти України" суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні раніше згадуваної справи "Занд проти Австрії", зазначено, що термін "судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

У рішенні у справі "ТОВ "Базальт-Імпекс" проти України" від 1 грудня 2011 року, ЄСПЛ зауважив, що всупереч ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Верховний Суд України проігнорував висновки Європейського суду, викладені у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України", яке на час провадження у справі заявника вже було перекладено українською мовою і надруковано в офіційному юридичному виданні, тому визнав порушення ст.6 Конвенції.

У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безимянная проти Росії» (заява № 21851/03) ЄСПЛ наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».

Виходячи з положень статей 28, 30 ЦПК справа не віднесена до підсудності за вибором позивача та виключної підсудності

Отже, суд констатує, що територіальна підсудність визначається за місцезнаходженням відповідача згідно зареєстрованого у встановленому законом порядку місця її проживання або перебування.

Частиною 9 ст. 187 ЦПК України передбачено, що якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо страва належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За таких обставин, дана справа не може бути розглянута Придніпровським районним судом м. Черкаси, оскільки її вирішення належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, який знаходиться за адресою: вулиця Шевченка, буд. 76, м.Золотоноша, Черкаська область, 19701.

Суд привертає увагу, що суд не може надавати привілеї будь-якому учаснику справи та має здійснювати судочинство в межах, й порядку визначеному процесуальним законом, щоб у стороннього, розсудливого спостерігача не виникало сумнівів в його необ`єктивності.

Тому, позивач не має сприймати постановлення цієї ухвали, як перешкоду у розгляді його справи, а як необхідність виконання вимог закону для забезпечення справедливого, неупередженого та своєчасного подальшого вирішення цієї справи.

Адже, встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати провадження щодо конкретної справи. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом. Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Таким чином, що за наведених обставин, наявні правові підстави для направлення справи для розгляду до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, оскільки розгляд справи Придніпровським районним судом м. Черкаси, може бути приводом у подальшому для скасування судового рішення винесеного судом не уповноваженим законом, який не є судом в розумінні частини 1 статті 6 Конвенції.

Суд наголошує, що відповідно до положення ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст.31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 28, 31, 32, 187, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту передати за підсудністю до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області (вулиця Шевченка, буд. 76, м.Золотоноша, Черкаська область, 19701) .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Передача справи на розгляд іншого суду здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Головуючий: Н. М. Кондрацька