печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Соколова О.М.,

при секретарі судових засідань - Матвійчуку В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про стягнення 3% річних та інфляційних витрат,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 ( надалі позивач) звернулася до суду із позовом до Державної казначейської служби України (надалі відповідач), в якому просить стягнути з Державного бюджету України на свою користь 3% річних у розмірі 37 грн. 72 коп. та 939 грн. 00 коп. інфляційних втрат, а всього - 976 грн. 72 коп. шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 04.12.2020 року, постановою Чернігівського апеляційного суду від 20.11.2020 року, постановою Чернігівського апеляційного суду від 09.11.2020 року стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації, шляхом безспірного списання коштів ДКСУ з єдиного казначейського рахунку на користь позивача 5 000 грн. 00 коп., 10 000 грн. 00 коп., 3 000 грн. 00 коп. відповідно. Відповідач порушив тримісячний строк виконання вказаних судових рішень, строк несвоєчасного виконання цих судових рішень становить 15 днів, 27 днів, 38 днів відповідно.

Позивачем подано заяви до ДКСУ щодо нарахування та виплати їй трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат, проте відповідач листом від 22.02.2021 року повідомив, що законодавством не передбачена така компенсація.

Відтак, позивач вважає, що відповідач незаконно відмовив їй в нарахуванні та виплаті вказаних сум та просить стягнути їх з відповідача на свою користь на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст.ст. 3, 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.06.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін ( а.с. 49).

14.09.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти позову заперечує, позовні вимоги вважає безпідставними та необгрунтованими, оскільки відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок № 845), безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється казначейством у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань. 19.03.2021 року ДКСУ перерахувало позивачу грошові кошти, виконавши в повному обсязі зобов`язання щодо виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 04.12.2020 року, постанови Чернігівського апеляційного суду від 20.11.2020 року, постанови Чернігівського апеляційного суду від 09.11.2020 року. Правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 625 ЦК України немає, оскільки відповідач не є боржником (суб`єктом, що прострочив виконання грошового зобов`язання) у розумінні цієї норми. Крім того, зазначений Порядок не передбачає строку для виконання рішень суду про відшкодування шкоди з державного бюджету. Перерахування коштів стягувачам із затримкою відбувається у зв`язку з наявністю сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів, та передбаченими у законах про Державний бюджет України обмеженими асигнуваннями для відшкодування шкоди за поданими судовими рішеннями, а не у зв`язку з протиправним діями або бездіяльністю ДКСУ ( а.с.56-104).

Позивач у судове засідання не з`явилася, про місце день і час розгляду справи повідомлена належним чином, проте подала до суду письмову заяву, в якій позов з викладених у ньому підстав підтримала, просила задовольнити ( а.с.106.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, проте подав заяву, про розгляд справи у його відсутність, в задоволені позовних вимог просив відмовити ( а.с.109).

Відповідно до ч. 1. ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

На підставі викладеного, суд визнав можливим провести розгляд справи у відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи наступного.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 04.12.2020 року у справі № 751/875/20 позовні вимоги позивача задоволено частково. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 5 000 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди ( а.с.12-16).

Заява позивача від 11.01.2021 року щодо виконання рішення суду по справі № 751/875/20 надійшла до Управління Державної казначейської служби в Ічнянському районі Чернігівської області( далі Управління Казначейства)12.01.2021 року та зареєстрована за №49 ( а.с.62)

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 20.11.2020 року у справі № 733/214/20 позовні вимоги позивача задоволено частково. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 10 000 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди ( а.с.20-26).

Заява позивача від 14.12.2020 року щодо виконання рішення суду по справі № 733/214/20 надійшла до Управління Державної казначейської служби в Ічнянському районі Чернігівської області( далі Управління Казначейства) 22.12.2020 року та зареєстрована за №10-10445 ( а.с.70).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 09.11.2020 року у справі № 751/1555/20 позовні вимоги позивача задоволено частково. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 3 000 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди ( а.с.30-35).

Заява позивача від 14.12.2020 року щодо виконання рішення суду по справі № 751/1555/20 надійшла до Управління Державної казначейської служби в Ічнянському районі Чернігівської області( далі Управління Казначейства) 22.12.2020 року та зареєстрована за №10-10445 ( а.с.70).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Умови та порядок виконання рішення судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному поряду, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейських обслуговування бюджетних коштів.

Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно з абз. 2 пп. 1 п.9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників прийнятих судами, а також іншими державними органами ( посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення ( далі - Порядок).

Так, Управлінням Казначейства 30.12.2020 року здійснено безспірне списання коштів частково в сумі 347 грн. 57 коп. ( 3000,00 - 347, 57 = 2652,43 - залишок коштів) за рахунок коштів боржника - Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації, згідно виконавчого листа Ічнянського районного суду Чернігівської області по справі №751/1555/20.

Листами Управління Казначейства були направлені боржнику запити щодо визначення рахунків, з яких можливо здійснити безспірне списання коштів згідно з виконавчими листами по справах № 751/875/20, № 733/214/20, №751/1555/20 ( а.с.81-84, 85,89-90, 95-96).

Боржник - Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації повідомив про відсутність бюджетних призначень для забезпечення виконання рішень суду по справах № 751/875/20, № 733/214/20, №751/1555/20 ( а.с.86-88,92, 94, 98, 100).

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з неможливістю стягнення коштів у повному обсязі з Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації з підстав відсутності у боржника відповідних бюджетних призначень, вищевказані виконавчі документи листами Управління Казначейства направлено до Головного управління для внесення до реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою « Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» (далі - Програма) ( а.с. 93, 99).

Відповідно до п. 33 Порядку №845, зокрема у разі неможливості виконати судове рішення протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, таке рішення виконується за Програмою.

Так, у Казначействі на обліку за Програмою перебували виконавчі листи № 751/875/20, № 733/214/20, №751/1555/20 ( а.с.86-88,92, 94, 98, 100).

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до п.2 п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Отже, враховуючи вищевикладене заборгованість за виконавчими листами по справах № 751/875/20, № 733/214/20, №751/1555/20 підлягало погашенню у третю чергу.

Після встановлення змін у кошторисі боржника Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації, Казначейство повернуло Головному управлінню виконавчі листи по справах № 751/875/20, № 733/214/20, №751/1555/20 для здійснення заходів передбачених п. 24-32 Порядку.

19.03.2021 року Управління Казначейства здійснило безспірне списання коштів з рахунків боржника, Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації за виконанням рішення суду по справах № 751/875/20, № 733/214/20, №751/1555/20, що підтверджується випискою по карті від 19.03.2021 року ( а.с. 36).

Таким чином , свої зобов`язання щодо виконання рішення суду по справах № 751/875/20, № 733/214/20, №751/1555/20 перед позивачем Казначейство виконало в повному обсязі.

Заяви позивача про виконання судових рішень по справах № 733/214/20, №751/1555/20 надійшли 22.12.2020 року і 12.01.2021 року по справі № 751/875/20 та виконані органами Казначейства з рахунків боржника - Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації 19.03.2021 року.

Крім того, ч. ст.. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання , на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, як вбачається з матеріалів справи Державна казначейська служба України в даному випадку є не боржником.

Частиною восьмою статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача про стягнення Державної казначейської служби України 3% річних у розмірі 37 грн. 72 коп. та 939 грн. 00 коп. інфляційних втрат, а всього - 976 грн. 72 коп. шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку не знайшли свого підтвердження належними доказами. З огляду на викладене, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», 625, Цивільного кодексу України, ст.ст. 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про стягнення 3% річних та інфляційних витрат - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Соколов