ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/545/21 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 січня 2021 року, у складі судді Єпішина Ю.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Укрпошта" про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В :

24 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до Акціонерного товариства "Укрпошта" про захист прав споживачів, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, остаточно просив:

--- визнати порушення АТ Укрпошта прав споживача на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про універсальні послуги поштового зв`язку АТ "Укрпошта" з пересилання міжнародних поштових відправлень щодо оподаткування їх податком на додану вартість;

--- зобов`язати АТ "Укрпошта" припинити оподаткування податком на додану вартість універсальних послуг поштового зв`язку з пересилання міжнародних поштових відправлень, та встановити строк виконання рішення суду у цій частині у 7 календарних днів з дня набрання ним законної сили;

--- зобов`язати АТ "Укрпошта" розмістити інформацію щодо незаконного оподаткування податком на додану вартість послуг поштового зв`язку з пересилання дрібних пакетів на власному офіційному веб-сайті, власних сторінках у соціальних мережах, у тематичних засобах масової інформації у яких висвітлюється діяльність АТ Укрпошта;

--- стягнути з АТ "Укрпошта" на користь позивача відшкодування майнової шкоди у розмірі 695,65грн та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивач неодноразово здійснював міжнародні поштові відправлення через АТ "Укрпошта".

До 01 січня 2018 року всі міжнародні поштові відправлення відповідачем приймалися без нарахування податку на додану вартість, але з 01 січня 2018 року на усі міжнародні поштові відправлення відповідач нараховує ПДВ, який доводиться сплачувати позивачу.

З огляду на те, що у квитанціях про оплату послуг поштового зв`язку з 01 січня 2018 року з`явилися відомості про врахування до їх вартості податку на додану вартість, а вартість послуг на міжнародні відправлення значно зросла, 16 квітня 2019 року позивач звернувся до відповідача із зверненням, де просив вказати, за яких законних підстав з 01 січня 2018 року на міжнародні поштові відправлення нараховується ПДВ.

На звернення позивача було надіслано лист від 02 травня 2019 року, в якому не було відповіді на питання про стягнення ПДВ.

24 травня 2019 року ним було вдруге надіслано до керівництва відповідача звернення, в якому він просив надати інформацію щодо законності стягнення ПДВ при пересиланні міжнародних поштових відправлень.

На вказане звернення позивача було надіслано другий лист, в якому у наданні інформації з питань ПДВ було відмовлено з посиланням на те, що зазначену інформацію нібито було надано у першому листі.

Уникаючи відповіді на звернення позивача щодо нарахування ПДВ, відповідач намагається приховати той факт, що з 01 січня 2018 року за послуги з пересилання міжнародних відправлень незаконно стягує ПДВ зі споживачів таких послуг.

У період з 01 січня 2018 року до теперішнього часу, уклавши відповідні договори, позивач скористався універсальними послугами поштового зв`язку відповідача з пересилання відправлень за межі України, а саме 8 послуг. Отже, сума майнової шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача розраховується позивачем шляхом додаванням сум ПДВ, які були ним сплачені за вказані 8 послуг, а саме: 240,71 + 120,52 + 17,61 + 22,64 + 121,07 + 22,64 + 22,64 + 127,82 = 695,65грн.

На підставі викладеного просив задовольнити позов.

У своєму відзиві на позовну заяву від 06 серпня 2019 року представник відповідача зазначила, що позивач у своїх зверненнях від 16 квітня 2019 року та від 24 травня 2019 року не повідомляв про конкретні операції, не висував претензії щодо надання послуг міжнародного поштового зв`язку, а просив лише роз`яснити: на підставі яких законодавчих актів з 01 січня 2018 року на міжнародні поштові відправлення нараховується ПДВ. Тому у своїй відповіді відповідач надав лише загальну інформацію з поставленого питання, а для вирішення конкретних питань, що стосувалися надання послуг міжнародного поштового зв`язку, позивачу було рекомендовано звернутись до Контактного центру. При цьому АТ "Укрпошта" не порушувало норму п.4 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів", якою встановлено право позивача на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

Також зазначила, що позивач безпідставно стверджує, що АТ "Укрпошта" порушила податкове законодавство України, протиправно нарахувавши йому ПДВ за пересилання міжнародних поштових відправлень. Крім того, позивач вимагає припинити оподаткування податком на додану вартість універсальних послуг поштового зв`язку з пересилання міжнародних поштових відправлень, але обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, стосуються надання послуг з пересилання дрібних пакетів, які не належать до універсальних послуг. Тарифи на пересилання дрібних пакетів за межі України затверджувалися відповідно до наказів АТ "Укрпошта", які перелічені у відповіді на звернення позивача.

Також вказала, що відповідач у своїй відповіді своєчасно надав позивачу необхідну, доступну та достовірну інформацію про звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій оплати послуг поштового зв`язку поштовими марками.

Крім того, згідно наказу ПАТ "Укрпошта" від 22.12.2017 року № 1800 розрахунки зі споживачами за пересилання міжнародних дрібних пакетів проводяться в національній валюті за курсом НБУ на момент надання послуг. Такі операції належать до групи ПДВ А і підлягають оподаткуванню за ставкою ПДВ 20%. Тому в усіх розрахункових документах, наведених позивачем, про оплату готівкою за пересилання міжнародних дрібних пакетів, нараховано ПДВ.

Отже, всі операції 2017 року це оплата за пересилання бандеролей поштовими марками, а у 2018-2019 роках операції по сплаті готівкою за пересилання міжнародних дрібних пакетів.

АТ "Укрпошта" заперечує проти стягнення відшкодування майнової шкоди у розмірі 695,65грн на користь позивача, оскільки не порушила його права, захищені Законом України Про захист прав споживачів і не завдала позивачу майнової шкоди.

Крім того, відповідно до п.16.1.14 ст.16 Податкового кодексу АТ "Укрпошта", як платник податку на додану вартість на загальних підставах, зобов`язана сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи і несе відповідальність за утримання та внесення ПДВ до бюджету.

На підставі викладеного просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 14 січня 2021 року в задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, зазначив, що суд першої інстанції не врахував того, що Акціонерним товариством "Укрпошта" при пересиланні за кордон посилок, зі споживачів незаконно вимагається сплачувати ПДВ.

Також, вказав, що кошти, які перераховуються АТ "Укрпошта" іноземним поштовим операторам, не розглядаються Податковим Кодексом як об`єкт оподаткування податком на додану вартість, оскільки є частиною тарифу, що перерозподіляється за встановленими Всесвітньо поштовим союзом правилами, та не збільшують базу оподаткування послуг, що надаються АТ "Укрпошта".

Також зазначив, що судом залишено поза увагою той факт, що з 01 липня 2020 року відповідачем самостійно було усунуто порушення щодо оподаткування ПДВ міжнародних поштових відправлень посилок та дрібних пакетів, і з цього часу ПДВ нараховується лише на частину тарифу з пересилання по території України, що підтверджується офіційним сайтом АТ Укрпошта (https://www.ukrposhta.ua/ua/taryfy-mizhnarodni-vidpravlennia-dribnyi-paket).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, відповідач надав лише письмові пояснення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до 4 копій фіскальних чеків позивач ОСОБА_1 у період з 01.06.2017р по 13.12.2017р користувався послугами, які надаються АТ "Укрпошта", з пересилання міжнародних поштових відправлень (бандероль) (оплата марками) (а.с.10).

А також, відповідно до 9 копій фіскальних чеків позивач ОСОБА_1 у період з 09.02.2018р по 22.01.2019р користувався послугами, які надаються АТ "Укрпошта", з пересилання міжнародних поштових відправлень (дрібних пакетів) (оплата готівкою, зазначено ПДВ) (а.с.11-19).

16 квітня 2019 року позивач звернувся до АТ "Укрпошта" із зверненням, в якому просив: роз`яснити на підставі яких законодавчих актів з 01.01.2018 року на міжнародні поштові відправлення нараховується ПДВ та на якій підставі з 07.08.2018 року АТ "Укрпошта" надає послуги з пересилання дрібних пакетів за тарифами, встановленими рішенням НКРЗІ від 17.10.2017 року № 535, яке втратило чинність (а.с.6).

Листом від 02.05.2019 року №1853-Ф-9603/Ф-9729 Акціонерне товариство "Укрпошта" повідомило позивача, що надання послуг поштового зв`язку Укрпоштою проводиться згідно з вимогами: Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, Закону України Про поштовий зв`язок, актів Всесвітнього поштового союзу.

Також повідомило, що наказом АТ "Укрпошта" від 20.12.2018 року № 1457 (зі змінами) "Про затвердження тарифів на інші послуги", який набрав чинності 01.01.2019 року, встановлено тарифи на пересилання дрібного пакету в залежності від маси відправлення, способу пересилання та країни призначення.

В період з 01.03.2018р до 30.09.2018р був чинним наказ ПАТ "Укрпошта" від 21.02.2018 року №174 "Про затвердження тарифів на інші послуги", а з 01.10.2018р до 01.01.2019р був чинним наказ ПАТ "Укрпошта" від 26.09.2018 року №1141 "Про затвердження тарифів на інші послуги" зі змінами.

Також в листі зазначено, що відповідно до позиції 83 Правил поштові марки використовуються як засіб оплати лише у разі надання послуг з пересилання письмової кореспонденції національним поштовим оператором поштового зв`язку. Згідно ст.1 Закону України Про поштовий зв`язок до письмової кореспонденції належать прості та рекомендовані листи, поштові картки, бандеролі, секограми та дрібні пакети. Крім того, відповідно до пп.196.1.4 Податкового кодексу, негашена поштова марка не є об`єктом оподаткування (а.с.7).

24 травня 2019 року позивач повторно звернувся до АТ "Укрпошта" із зверненням про надання вичерпної інформації щодо підстав нарахування ПДВ для міжнародних поштових відправлень (а.с.8).

Листом АТ "Укрпошта" від 27.05.2019 року №1853-Ф-11381 надано відповідь на повторне звернення, з посиланням на те, що відповідь на порушене позивачем питання, викладена у листі від 02.05.2019 року №1853-Ф-9603/Ф-9729, який було направлено на його адресу (а.с.9).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обставини справи спростовують доводи позивача щодо порушення відповідачем його права як споживача на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію, як то передбачено ст.4 ЗУ "Про захист прав споживачів". Також суд виходив з того, що пересилання дрібних пакетів не належить до універсальних послуг поштового зв`язку, а тому відповідно до положень ст.9 ЗУ "Про поштовий зв`язок", відповідні послуги не підлягають тарифному регулюванню, що спростовує доводи позивача про отримання ним універсальних послуг поштового зв`язку, які надає відповідач. Крім того виходив з того, що доводи позивача про протиправність дій АТ "Укрпошта", якими йому завдано шкоди, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки при формуванні тарифів за пересилання міжнародних дрібних пакетів та їх оподаткування відповідач діяв в межах своїх повноважень.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки до нього він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до п.17 ст.1 Закону України Про захист прав споживачів послуга діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 вказаного Закону, в редакції від 10.06.2017 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 вказаного Закону, в чинній редакції, споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної".

Згідно зі ст.22 вказаного Закону захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 зазначеного Закону передбачено відповідальність за порушення законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже обставини справи та наявні в матеріалах справи докази (Лист АТ Укрпошта від 02.05.2019 року №1853-Ф-9603/Ф-9729 та лист АТ Укрпошта від 27.05.2019 року №1853-Ф-11381) спростовують доводи позивача щодо порушення відповідачем його права як споживача на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію, передбаченого ст.4 ЗУ "Про захист прав споживачів", адже відповідачем на кожне його звернення було надано повну та вичерпну інформацію стосовно питання, яке ним ставилося.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, пов`язує завдання йому шкоди, внаслідок неправомірних дій відповідача.

Згідно ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Закон України "Про поштовий зв`язок" визначає правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, а також регулює відносини між органами державної влади та органами місцевого самоврядування, операторами поштового зв`язку і користувачами їх послуг.

Відповідно до ст.9 вказаного Закону тарифне регулювання у сфері надання послуг поштового зв`язку здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, відповідно до законодавства України і повинно стимулювати впровадження операторами новітніх технологій, підвищення якості надання послуг, збільшення обсягів і розширення номенклатури послуг.

Тарифному регулюванню у сфері надання послуг поштового зв`язку підлягають виключно універсальні послуги поштового зв`язку.

Згідно ч.2 ст.13 Закону України Про поштовий зв`язок послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 затверджені Правила надання послуг поштового зв`язку.

Відповідно до п.9 Правил надання послуг поштового зв`язку національний оператор поштового зв`язку забезпечує надання універсальних послуг поштового зв`язку на всій території України.

До універсальних послуг поштового зв`язку належать послуги з пересилання:

--- поштових карток, листів, бандеролей, відправлень для сліпих простих та рекомендованих;

--- посилок без оголошеної цінності масою до 10 кілограмів.

Згідно вказаного пункту пересилання дрібних пакетів, що у нашому випадку було здійснено позивачем з наданням 9 копій фіскальних чеків (а.с.11-19), на які він посилається як на докази, що підтверджують обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги про порушення прав його як споживача, не належить до універсальних послуг поштового зв`язку, що спростовує доводи позивача про порушення його прав відповідачем при отриманні ним універсальних послуг поштового зв`язку, які надає відповідач.

Згідно ст.113 ЦК України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

Статтею 152 ЦК України визначено, що Акціонерне товариство господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Відповідно ч.1-2 ст.80 ГК України до господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства. Акціонерним товариством є господарське товариство, яке має статутний капітал, поділений на визначену кількість акцій однакової номінальної вартості

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.01.2002 року №10-р Про національного оператора поштового зв`язку у редакції розпорядження від 25.04.2018 року №277-р покладено виконання функцій національного оператора поштового зв`язку на ПАТ "Укрпошта". У подальшому, до зазначеного розпорядження були внесені зміни розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року №547-р, згідно яких виконання функцій національного оператора поштового зв`язку покладено на АТ "Укрпошта".

Згідно витягу від 13.03.2017 року №086 з реєстру платників податку на додану вартість АТ "Укрпошта" є платником податку на додану вартість і зареєстровано за індивідуальним податковим номером (РНКПО 55) (а.с.59).

Згідно ст.9 Податкового Кодексу України податок на додану вартість є загальнодержавним податком.

Наказом ПАТ "Укрпошта" від 27.12.2017 року №1815 (з подальшими змінами, внесеними наказом ПАТ Укрпошта від 21.02.2018 року №174, а потім наказом ПАТ "Укрпошта" від 20.12.2018 року №1457) "Про затвердження Тарифів на інші послуги" затверджено тарифи на інші послуги, зокрема, пересилання дрібних пакетів до іноземних держав. Вказані накази наявні в матеріалах справи (а.с.42-53).

Наказом ПАТ Укрпошта від 22.12.2017 року № 1800 внесено зміни до наказу ПАТ "Укрпошта" від 25.04.2017 року №510 Про затвердження Порядку реєстрації послуг, Реєстру послуг ПАТ "Укрпошта", Довідника кодів надходжень та видатків коштів та викладено в новій редакції, зокрема, Довідник кодів надходжень та видатків коштів (а.с.54).

Пересилання міжнародних дрібних пакетів включено до Реєстру послуг ПАТ "Укрпошта" (а.с.54-55).

Із Довідника кодів надходжень та видатків коштів вбачається, що пересилання міжнародних дрібних пакетів належить до групи ПДВ А. В примітках вказаного Довідника зазначено, що група ПДВ визначається окремо на підставі розділу 5 Податок на додану вартість Податкового кодексу України від 02.12.2010р, а також зазначено, що група ПДВ А база оподаткування за ставкою ПДВ 20% (а.с.56-58).

Отже, позивачем належними доказами не доведено порушення відповідачем його прав як споживача при здійсненні універсальних послуг поштового зв`язку з пересилання міжнародних поштових відправлень, як то зазначено у позовній вимозі.

Також і доводи позивача про протиправність дій АТ "Укрпошта", якими йому завдано шкоди, не обґрунтовані, оскільки при здійсненні своїх послуг щодо пересилання міжнародних дрібних пакетів відповідач діяв в межах своїх повноважень.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і є такі, що висновків суду не спростовують.

Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на порушення відповідачем прав споживачів незаконним стягненням ПДВ при пересиланні за кордон посилок та дрібних пакетів, які є різновидом письмової кореспонденції, а також на допущені відповідачем порушення при наданні послуг взагалі. При цьому апеляційний суд виходить з того, що, як вже зазначено, пересилання дрібних пакетів, що було здійснено позивачем з наданням 9 копій фіскальних чеків (а.с.11-19), на які він посилається як на докази, що підтверджують обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги про порушення прав його як споживача, не належить до універсальних послуг поштового зв`язку, що спростовує доводи позивача про порушення його прав відповідачем при отриманні ним універсальних послуг поштового зв`язку, які надає відповідач. Крім того, інших доказів на підтвердження порушення відповідачем прав позивача як споживача, зокрема і на отримання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації, не надано, як і не надано доказів на підтвердження завдання відповідачем позивачу як споживачу будь-якої шкоди.

Апеляційний суд враховує й те, що позивачу було достовірно відомо всі істотні умови публічного договору, він скористався послугою відповідача, а значить, погодився з такими умовами, що спростовує його доводи про порушення його прав. Слід мати на увазі, що чинне законодавство передбачає зовсім іншу процедуру оскарження особами, права яких порушено, рішень, дій чи бездіяльності відповідних органів та суб`єктів господарювання у сфері оподаткування, зокрема й податку на додану вартість, що не є предметом цієї справи і який (податок на додану вартість) не є власністю відповідача й облік якого відповідачем не ведеться і який відповідачем не може бути повернений. Предметом цієї справи є правовідносини у сфері законодавства про захист прав споживачів.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 30 квітня 2021 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська