КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 756/529/19 Головуючий у І-й інстанції - Андрейчук Т.В.
апеляційне провадження № 22-ц/824/3479/2021 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі - Ткаченко Ю.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Бордунової Надії Олександрівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

В січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтуванні позову вказував, що 25 жовтня 2017 року ОСОБА_1 взяла у нього в борг грошові кошти у сумі 168 604,00 євро, що еквівалентно 5 289 107,48 грн. Борг відповідач зобов`язалася повернути у термін до 25 жовтня 2018 року.

Посилаючись на те, що кошти, отримані в борг, відповідачка ОСОБА_1 не повернула, безпідставно ухиляючись від зобов`язань, взятих на себе за договором позики від 25 жовтня 2017 року, просив задовольнити позов та стягнути з відповідачки на його користь борг за договором позики від 25 жовтня 2017 року у сумі 5 289 107,48 грн.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року позовні вимоги - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 25 жовтня 2017 року у сумі 5 289 107 грн. 48 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 9605 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат Бордунова Н.О., діюча в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

В поданому відзиві представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

У поданому відзиві представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без зміни, посилаючись на його законність.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечив, вважаючи рішення суду обґрунтованим.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Принцип юридичної визначеності, як складова частина конституційного принципу верховенства права, зобов`язує скаржника самостійно цікавитися перебігом розгляду його скарги в суді апеляційної інстанції. Тривала відсутність такого інтересу з боку скаржника свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права та зловживання правом на апеляцію.

Враховуючи наведене, а також те, що явка в суд апеляційної інстанції не є обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки та її представника.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Статею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 25 жовтня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 (позикодавець) передав у власність ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 5 289 107,48 грн., що було еквівалентно 168 604,00 євро (а. с. 44-45).

З матеріалів справи слідує, що 25 жовтня 2017 року в рахунок забезпечення зобов`язання ОСОБА_1 за договором позики, між позивачем та відповідачкою було укладено Іпотечний договір, за умовами якого відповідачкою було передано в іпотеку ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 , та земельну ділянку під вказаним будинком, кадастровий номер :02:128:0704, загальною площею 0,0797 га.

Одночасно, на вказані предмети іпотеки державним реєстратором було накладено заборону відчуження на користь позивача, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.50-53).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З матеріалів справи слідує, що відповідачка ОСОБА_1 у встановлений договором позики строк кошти не повернула, безпідставно ухилившись від виконання взятого на себе зобов`язання.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну правову оцінку та прийшов до правильного висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_2 , обґрунтовано стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 5 289 107 грн. 48 коп.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не може бути скасованим з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачка ОСОБА_1 повернула позивачу грошові кошти за договором позики в повному обсязі, що підтверджується тим, що 13 квітня 2018 року позивачем надано посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левашовим О.Г. заяву про зняття заборони з об`єкта нерухомості, який було передано в іпотеку, і позивач ОСОБА_2 жодних претензій до неї немає, не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду, оскільки не підтверджені належними та достовірними доказами.

Як видно з листа Міністерства юстиції України №Г-2769 від 07.08.20 р., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левашовим О.Г. нотаріальна дія за реєстровим номером №759 не вчинялася, спеціальний бланк нотаріальних документів серії ННА №856650, на якому виконана заява позивача від 13 квітня 2018 р., нотаріусом Левашовим О.Г. не отримувався.

Згідно даних Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів бланк вказаної заяви належить іншому нотаріусу Копейчікову І.В. , й бланк заяви, датованої 03 квітня 2018 р., був анульований ще 05.02.2018 р. (а.с.165). Отже, бланк для заяви позивача про відсутність претензій та погашення іпотеки не міг бути використаний нотаріусом Левашовим О.Г.

03.04.2019 р. за заявою позивача по факту підробки документів було відкрито кримінальне провадження за номером 0000727 та наразі триває досудове розслідування (а.с.168-169).

Окрім того, умовами договору позики, зокрема п.6, сторонами визначено, що повернення позики повинно бути здійснено в м. Києві за місцем знаходження нотаріуса, який посвідчив цей договір. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцю всієї суми позики готівкою, що має бути підтверджено поверненням примірника цього договору позикодавцем позичальнику з відміткою про отримання грошей.

Апелянтом на виконання п.6 договору не надано суду належних та допустимих доказів повернення позивачу грошових коштів за договором позики.

Також не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що доказом повернення грошових коштів відповідачкою позивачу ОСОБА_2 є укладення ОСОБА_1 з іншою особою договору позики грошових коштів від 16.07.2018 року на суму 70 000 доларів США, за рахунок яких вона і здійснила розрахунок з позивачем, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не підтверджують повернення відповідачкою суми боргу за договором позики від 25.10.2017 року.

Є неспроможними й доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу у відсутність відповідачки.

Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення).

Як видно зі справи, відповідачка ОСОБА_1 була повідомлена про розгляд справи, що була призначена до розгляду на 19.06.2019 р. на 12:15 год. та на 25.09.2019 р. на 14:15 год. (а.с.106, 113).

Адвокатом Шумським І.С., який діяв в інтересах відповідачки, подано суду першої інстанції заяву про відкладення розгляду справи, призначеної на 19.06.2019 р., надавши йому час для ознайомлення з матеріалами справи (а.с.107). Судове засідання було відкладено на 25.09.2019 р. на 14:15 год., проте відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду даної справи, повторно в судове засідання 25.09.2019 р. не з`явилася, про причини неявки суд не сповістила. За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано вирішив справу у відсутність відповідачки на підставі наявних в ній доказів, постановивши заочне рішення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують й не є підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 січня 2021 року відстрочено адвокату Бордуновій Н.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , сплату судового збору за подачу апеляційної скарги на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року в сумі 14 407 грн. 50 коп. до ухвалення судового рішення, вказана сума судового збору на даний час не сплачена, тому підлягає стягненню з відповідачки.

Керуючись ст.ст.367, 374,375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Бордунової Надії Олександрівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 14 407 грн. 50 коп. на розрахунковий рахунок UA0026010, отримувач коштів УК у Солом`янському районі/Солом`янський район/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998 ; код класифікації доходів бюджету 22030101.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений 17 травня 2021 року.

Головуючий

Судді: