ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 року м. Чернівці Справа № 725/3556/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.,

секретар: Герман Я.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: АТ «ОГС «Чернівцігаз»,

при розгляді справи за апеляційною скаргою АТ «ОГС «Чернівцігаз» на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 січня 2021 року та додаткове рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 лютого 2021 року, ухвалених під головуванням судді Вольської-Тонієвич О.В., дата складання повного тексту рішень невідома, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в серпні 2020 року звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконними дії АТ «ОГС «Чернівцігаз» щодо нарахування об`ємів спожитого природного газу для неї, як споживача в період з квітня 2018 року по серпень 2018 року.

В обґрунтування позову посилалась на те, що в грудні 2019 року ТОВ «Чернівцігаз збут» звернулося з позовом про стягнення з неї заборгованості за природній газ з липня 2016 року по серпень 2018 року, на підтвердження об`єму спожитого природного газу за цей період відповідач надав Витяг з персоніфікованих даних про фактичний об`єм природного газу, поставленого побутовому споживачу його постачальником, згідно якого їй було розподілено об`єм природного газу в наступних обсягах: квітень 2018 року - 11457,84 куб.м.; травень 2018 року - 3567,66 куб.м.; червень 2018 року - 3567,66 куб.м.; липень 2018 року - 3567,66 куб.м.; серпень 2018 року - 690,51 куб.м.

Зазначала, що вказані у Витязі об`єми спожитого газу є такими, що нараховані з порушенням норм законодавства, виходячи з того, що до березня 2018 року нею особисто подавалися показники лічильника газу, у зв`язку із чим була вірно нарахована сума заборгованості, яка становила 16 102,23 грн, проте з квітня 2018 року вона перестала надавати показники лічильника, а тому відповідач повинен був

Провадження №22-ц/822/483/21

визначати фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, виходячи з групи споживання побутового споживача.

Також вказувала, що ТОВ «Чернівцігаз Збут» з квітня 2018 року по серпень 2018 року нарахувало об`єми спожитого газу, що не відповідають дійсності, оскільки вона проживає в однокімнатній квартирі площею 40,70 м.кв. та користується централізованим опаленням; із газових приладів у неї наявна лише газова плита та водонагрівач «Титан», у зв`язку з чим одна особа не може споживати в місяць 3567,66 м.куб. газу.

Вважала, що Витяг з персоніфікованих даних про фактичний об`єм природного газу, поставленого побутовому споживачу його постачальником (ТОВ «Чернівцігаз Збут), та розподіленого АТ «Чернівцігаз» (як Оператором ГРМ) побутовому споживачу, об`єкт якого підключено до газорозподільної системи з квітня 2018 року по серпень 2018 року, є незаконним через завищення показників спожитого газу, які не відповідають положенням п.4 гл.4 розд. Постанови КМУ «Про затвердження кодексу газорозподільних систем».

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 січня 2021 року позов задоволено. Визнано незаконними дії АТ «ОГС «Чернівцігаз» щодо нарахування об`ємів спожитого природного газу для ОСОБА_1 за період з квітня 2018 року по серпень 2018 року.

Вирішено питання відносно розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 лютого 2021 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Міцнея В.Ф. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з АТ «ОГС «Чернівцігаз» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 12 935,20 грн.

Не погодившись із вказаними рішеннями суду АТ «ОГС «Чернівцігаз» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить їх скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , вирішити питання про стягнення з позивача судових витрат.

Доводи щодо рішення від 27.01.2021 року зводяться до того, що жодним доказом по справі не підтверджено, що зафіксований 27.08.2020 року в квартирі позивача фактичний показник лічильника газу - 53 312,33 куб.м. є об`ємом, який спожитий ОСОБА_1 саме за останніх десять років, при цьому, судом не досліджувалось жодної обставини факту споживання позивачем об`ємів газу та конкретного періоду цього споживання, а у матеріалах справи немає жодного доказу щодо конкретних об`ємів газу, спожитих ОСОБА_1 по лічильнику та конкретного періоду цього споживання.

Вказує, що враховуючи постійну відсутність позивача за місцем проживання, відповідач не мав фізичної можливості «періодично здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу)», оскільки лічильник газу розташований всередині житлового приміщення, що належить позивачу на праві власності, отже висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи.

Вважає, що в силу Кодексу ГРМ суд мав би зробити правомірний висновок про те, що зафіксований у серпні 2020 року фактичний показник лічильника газу 53 312,33 куб.м. є об`ємом споживання природного газу за період зазначеного місяця, тобто - серпня 2020 року. В цей же час, суд всупереч власній мотивувальній частині рішення, зробив неправомірний висновок про те, що «зафіксований 27.08.2020 року в квартирі позивачки фактичний показник лічильника газу- 53 312,33 куб.м. є об`ємом, який спожитий ОСОБА_1 за останніх десять років».

Таким чином, відповідно до вимог Кодексу ГРМ, а також виходячи із звичайної логіки, фактичний об`єм газу, зафіксований відповідно до показників лічильника, знятих у позивача в серпні 2018 року, є об`ємом газу, спожитим Позивачем станом на серпень 2018 року, а не об`ємом за невідомий період, визначений судом на підставі припущень.

Крім того, вказує, що про розгляд питання розподілу судових витрат у судовому засіданні 11.02.2021 року суд першої інстанції не повідомив АТ «ОГС «Чернівцігаз», що відповідно позбавило останнього можливості належним чином підготуватись, заперечити щодо стягнення витрат на правничу допомогу чи клопотати про їх зменшення, довести не співмірність.

У відзиві на апеляційну скаргу Міцней В.Ф. від імені ОСОБА_1 вказує, що доводи апеляційної скарги суперечать матеріалам справи та не ґрунтуються на законі.

Наголошує на тому, що відповідач з невідомих причин навів у розрахунку, що споживач за квітень 2018 року спожила 11 457,84 м.куб; за травень 2018 року - 3 567,66 м.куб; за червень 2018 року - 3 567,66 м.куб; за липень 2018 року - 3 567,66 м.куб та за серпень 2018 року - 690,51 м.куб, однак так і не пояснив, яким саме чином споживач користуючись центральним опаленням, газовою плитою та газовим водонагрівачем спожила таку кількість газу у квітні 2018 року.

Вважає, що розрахунок відповідача щодо спожитих позивачкою обсягів природного газу не відповідає вимогам Кодексу ГРМ.

Також вказує, що час, витрачений адвокатами АО «Поляк і партнери» на надання позивачу правничої допомоги, є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

На підставі наведеного просить оскарженні рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, а також стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу з підготовки відзиву на апеляційну скаргу в розмірі 4800 грн.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які приймають участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої виходив з того, що нарахування відповідачем об`ємів газу, який був спожитий позивачкою ОСОБА_1 щонайменше за останні десять років, у період з квітня 2018 року по серпень 2018 року (за чотири місяці), відбулося з порушенням норм наведеного вище Кодексу газорозподільних систем та є неправомірним.

При цьому, відповідач не був позбавлений можливості періодично здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) в квартирі позивачки ОСОБА_1 , а також здійснити відключення від системи газопостачання у разі наявності заборгованості за спожитий газ.

Враховуючи наведені вище обставини, суд прийшов до переконливого висновку про те, що дії АТ «ОГС «Чернівцігаз» щодо нарахування об`ємів спожитого природного газу для ОСОБА_1 за період з квітня 2018 року по серпень 2018 року є неправомірними, у зв`язку із чим відповідач не позбавлений можливості здійснити перерахунок наявної у позивачки заборгованості за фактично спожитий газ за увесь період її наявності.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 і є споживачем природного газу (а.с.6-7, 11).

27 серпня 2018 року в квартирі ОСОБА_3 представником відповідача було знято на чергову повірку встановлений лічильник газу. При цьому, у момент зняття лічильника був зафіксований фактичний показник - 53 312,33 куб.м. Таким чином, позивачці було визначено об`єм фактично спожитого газу відповідно до показників встановленого лічильника газу, що підтверджується актом №4598 про демонтаж засобу вимірювальної техніки (а.с.40). Зазначення судом першої інстанції «2020 рік» апеляційний суд приймає як описку, яка не впливає на правильність встановлених обставин та результати розгляду справи.

Згідно довідки про розрахунок боргу станом на серпень 2018 року борг становить 175 629,86 грн (а.с.10).

Частиною 1 ст.12 ЗУ «Про ринок природного газу» передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Згідно п.1 гл.4 розділу ІХ Кодексу ГРМ визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.

У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

В силу розділу V Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою №2498 від 30.09.2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а саме п.5.2 при здійсненні обліку спожитого природного газу побутовим Споживачем за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу беруться кубічні метри (м куб.) природного газу, визначені відповідно до фактичних показів лічильника природного газу або відповідно до норм споживання природного газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України.

При здійсненні обліку спожитого природного газу Споживачем, що не є побутовим, за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (м куб.) природного газу, приведений до стандартних умов згідно з вимогами, визначеними в Кодексі газорозподільних систем.

У разі виявлення порушень вимог Кодексу газорозподільних систем при обліку спожитого природного газу побутовим Споживачем та Споживачем, що не є побутовим, за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу беруться об`єми природного газу, які нараховуються згідно з вимогами Кодексу газорозподільних систем.

Згідно п.5.4. розділу V Типового договору порядок визначення об`єму розподіленого Споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог цього Договору.

Після запровадження особистого кабінету на сайті Оператора ГРМ Споживач має можливість скористатися ним для формування звітності (передачі показань лічильника газу) та рахунків за надані послуги, а також ознайомлення з визначеними об`ємами та обсягами розподіленого та спожитого природного газу за розрахунковий період.

Пунктом 5.5. розділу V Типового договору встановлено, що споживач, що є побутовим, який за умовами цього Договору розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті Оператора ГРМ; 2) за телефоном; 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) Оператора ГРМ; 4) на електронну адресу.

У разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по Споживачу за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання Споживача та його середньорічного об`єму споживання природного газу за останні 12 календарних місяців. Якщо за підсумками наступного місяця Споживач своєчасно надасть показання лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показань лічильника природного газу Споживача.

Оператор ГРМ зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу та формувати об`єм розподілу та споживання природного газу по Споживачу за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не мав можливості здійснити контрольне зняття показника лічильника ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки згідно абз.6 п.4 розділу 4 глави ІХ КГС Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

В силу п.п.1 п.2 розділу 2 глави ХІ КГС до порушень, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу, крім іншого, належать: відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу (ЗВТ) за їх наявності на об`єкті споживача.

З п.3 розділу 2 глави ХІ КГС вбачається, що у разі відмови в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу (за його наявності на об`єкті споживача), визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв з дня останнього контрольного зняття показань лічильника до дня забезпечення вільного доступу представникам Оператора ГРМ для контрольного зняття показань лічильника. При цьому представник Оператора ГРМ в акті про порушення має попередити споживача під особистий підпис про те, що розрахунки за спожитий газ за граничними об`ємами споживання природного газу населенням буде здійснено через 20 днів з дня складання акта про порушення і до цього часу споживач може забезпечити доступ представникам Оператора ГРМ для контрольного зняття показань лічильника газу. У разі забезпечення споживачем доступу представникам Оператора ГРМ протягом цього строку для контрольного зняття показань лічильника газу та зняття таких показань процедура нарахування за граничними об`ємами споживання природного газу населенням не застосовується.

Таким чином, відповідачем на виконання наведених вимог не доведено, що збоку оператора ГРМ відбувалися спроби для контрольного зняття показань лічильника газу, оскільки в матеріалах справи відсутній акт про порушення, а також останнім не проведено процедуру нарахування за граничними об`ємами споживання газу через 20 днів з моменту не допуску представника оператора для знаття показника.

Що стосується доводів, за якими суд мав зробити правомірний висновок про те, що зафіксований у серпні 2018 року показник лічильника 53312,33 куб.м. є об`ємом (22851,33 куб.м) спожитого природного газу за цей місяць, не ґрунтується на доказах, суперечить загальним принципам та сукупності уявлень можливості споживання газу в такій кількості абонентом з урахуванням характеристик житла (квартири площею 67,30 кв.м.) та облікованих газових приладів за умови відсутності централізованого опалення.

Відсутність спору щодо показників лічильника з об`ємом спожитого газу станом на серпень 2018 року не свідчить про спожитий газ саме в наведеному місяці відповідного року, а є показником за умови відсутності недоліків приладу обліку спожитого газу з моменту попереднього зняття показників лічильника або за відсутності такого, з моменту взяття приладу на облік.

Крім того, вже після ухвалення рішення судом першої інстанції, відповідач скористався правом надати лист, з якого вбачається, що попередній показник лічильника газу у ОСОБА_1 до моменту фіксації останнього фактичного показника лічильника газу становив 30461 куб.м. станом на 31.03.2018 року (а.с.108), отже відповідачу мало бути достеменно відомо, що облік спожитого газу з квітня 2018 року по серпень 2018 року становив різницю між показниками 53312,33 куб.м. та 30461 куб.м., що складає 22851,33 куб.м.

Відсутність доказів визначення взятого за основу в розрахунку попереднього показника 30461 куб.м в сукупності з поза будь-яким сумнівом споживання в період із квітня по серпень 2018 року 22851,33 куб.м свідчить про правильність висновків суду першої інстанції, а інші доводи апеляційної скарги не впливають на них.

Що стосується доводів апеляційної скарги відносно додаткового рішення щодо задоволення клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то такі колегією суддів оцінюються критично, з урахуванням наступного.

Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1-4 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (Постанова Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

В силу ч.2 ст.182 ЦПК України заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі, а згідно ч.2 ст.183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду стороною позивача було надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи (а.с.17-18).

22 червня 2020 року між ОСОБА_1 та АО «Поляк і партнери» було укладено договір №101/20 про надання юридичної (правничої) допомоги (а.с.83-84).

Згідно звіту (акту) про надані послуги позивачу у зв`язку із розглядом справи №725/3556/20 від 27.01.2021 року ОСОБА_1 було надано правничу допомогу, кількість затраченого часу якого дорівнює 06:40 год, 1 год. роботи адвоката становить 1889,20 грн у 2020 році та 2400 грн у 2021 році, що складає 12 935, 20 грн, а саме: 24.07.2020 року підготовка та направлення адвокатського запиту в АТ «ОГС «Чернівцігаз» 00:20 год; 13.08.2020 року підготовка та направлення позовної заяви 03:00 год; 23.09.2020 року підготовка відповіді на відзив 01:40 год; 30.09.2020 року підготовка та представництво інтересів клієнта в суді 00:20 год; 30.11.2020 року підготовка та представництво інтересів клієнта в суді 00:40 год; 27.01.2021 року підготовка та представництво інтересів відповідача у судовому засіданні (судові дебати) 00:40 год (суд вважає опискою визначення «відповідача») (а.с.85-86).

Квитанціями до прибуткового касового ордеру від 14.09.2020 року №14/20/09 підтверджено оплату послуг у розмірі 4 000 грн, від 13.10.2020 року №13/20/10 у розмірі 1600 грн, від 18.12.2020 року №18/20/12 у розмірі 2160 грн та від 27.01.2021 року №27/21/01 у розмірі 5 175,20 грн (а.с.82/2-82/5).

Таким чином, надання правничої допомоги підтверджено належними та достатніми доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості на загальну суму 12 935,20 грн, які 01.02.2021 року були направленні відповідачу (а.с.82/1) та були отримані згідно інформації з офіційного сайту Укрпошти 03.02.2021 року, за 7 днів до ухвалення додаткового рішення за ними.

Заперечень відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції не надходило, таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що за таких умов суд першої інстанції був позбавлений з власної ініціативи на їх зменшення.

Крім того, посилання скаржника на те, що понесені позивачем витрати на професійну правничу правову допомогу є надмірним тягарем для ОСОБА_1 і є завищеними, не підтверджені жодними доказами, а по суті є загальними фразами.

За приписами п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Що стосується питання про стягнення витрат на правову допомогу на стадії апеляційного розгляду справи, колегія суддів виходить з наступного.

Міцней В.Ф. від імені ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, крім іншого, просив стягнути з АТ «ОГС «Чернівцігаз» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу за підготовку відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 4800 грн.

З урахуванням вимог ст.133, 137, 141 ЦПК України, які зазначені вище по тексту, колегія суддів зазначає наступне.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача суду надано: звіт (акт) про надані послуги позивачу у зв`язку із розглядом цієї справи від 12.04.2021 року (що містить в собі визначення проведеної роботи та витраченого часу на неї, а саме 2 год - вартість яких складає 4800 грн), ордер на надання правничої (правової) та квитанцію до прибуткового касового ордеру №12/21/04 від 12.04.2021 року про оплату послуг в розмірі 4800 грн.

Заперечень з боку відповідача та його представника щодо розміру понесених судових витрат в суді апеляційної інстанції не надходило.

Розподіляючи витрати, які ОСОБА_1 понесла на судовий збір та професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що наявні в матеріалах справи докази надання такої допомоги з урахуванням складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання відзиву на апеляційну скаргу та значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин не заперечуються відповідачем та підлягають стягненню з останнього.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 січня 2021 року та додаткове рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 лютого 2021 року залишити без змін.

Стягнути з акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4 800 (чотири тисячі вісімсот) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /Н.К. Височанська, А.І. Владичан/