Справа № 338/966/20
Провадження № 22-ц/4808/783/21
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л. М.
Суддя-доповідач Бойчук
У Х В А Л А

11 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Фединяка В.Д., Девляшевського В.А.,

ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богородчанського районного суду від 19 жовтня 2020 року під головуванням судді Битківського Л.М. у смт Богородчани у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні частиною земельної ділянки, у відношенні якої встановлено сервітут,

в с т а н о в и в:

Рішенням Богородчанського районного суду від 19 жовтня 2020 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні частиною земельної ділянки, у відношенні якої встановлено сервітут.

Зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди користуванні частиною земельної ділянки площею 0,0147 га, що знаходиться на ділянці кадастровий номер :01:001:0134 стосовно якої за рішенням Богородчанського районного суду від 31 липня 2019 року у справі № 338/158/19 встановлено земельний сервітут у виді права пішого проходу та проїзду на транспортному засобі по наявному шляху до земельної ділянки та житлового будинку ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 Старобогородчанської ОТГ у спосіб демонтажу частини огорожі і очищення ділянки від будівельних матеріалів, кущів і дерев. Покладено на відповідача обов`язок не чинити інших перешкод у проході та проїзді згаданою частиною земельної ділянки.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 878,80 грн понесених витрат на сплату судового збору.

На зазначене рішення суду з використанням системи «Електронний суд» ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що вона не брала участі у справі, проте суд вирішив питання про її права та інтереси.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на отримання такого 26 квітня 2021 року після подання заяви від 22 квітня 2021 року про його видачу. Апелянт вказала, що земельна ділянка площею 0,0147 га, що знаходиться на ділянці кадастровий номер :01:001:0134 стосовно якої за рішенням Богородчанського районного суду від 31 липня 2019 року у справі № 338/158/19 встановлено земельний сервітут, належить їй та відповідачу у справі, який брав участь у її розгляді та оскаржував в апеляційному порядку рішення суду, на праві спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, апелянт не сплатила судовий збір за подання апеляційної скарги та з використанням системи «Електронний суд» подала клопотання про звільнення її від сплати такого з підстав, що розмір судового збору перевищує 5 % її річного доходу за попередній рік.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, апеляційна скарга залишена без руху з підстав несплати судового збору та не зазначення ОСОБА_1 , яка є дружиною відповідача у справі, причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, що дають підстави для висновку про пропуск такого з поважних причин. Апелянту надано строк десять днів з дня отримання копії ухвали для виправлення зазначених недоліків апеляційної скарги - подання клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження з зазначенням інших підстав для його поновлення та подання оригіналу квитанції про сплату судового збору.

На виконання ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивоване тим, що оскаржуване рішення суду нею отримано електронною поштою 22 квітня 2021 року після подання заяви від 22 квітня 2021 року про видачу такого.

Також на виконання ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року ОСОБА_1 повторно подала клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги з аналогічних підстав - що розмір такого перевищує 5 % її річного доходу за попередній рік.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

ОСОБА_1 не вказує будь-яких причин пропуску строку на апеляційне оскарження, окрім того, що оскаржуване рішення суду нею отримано після подання заяви від 22 квітня 2021 року про видачу такого.

Також ОСОБА_1 не сплатила судовий збір за подання апеляційної скарги. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги судом було відмовлено, оскільки єдиною підставою для звільнення від сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану. При цьому, питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5 Закону України «Про судовий збір», або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5 Закону України «Про судовий збір», є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року в у справі №0940/2276/18, провадження № 11-336апп20).

Заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 не обґрунтовувала своїм незадовільним майновим станом, що перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, посилається виключно на наявність умови, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

На підтвердження звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 подала відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від у електронному вигляді від 20 квітня 2021 року, згідно яких інформація щодо сум виплачених доходів та утриманих податків за запитуваний період в Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відсутня, копію сторінок трудової книжки, в якій міститься запис про її звільнення з роботи за власним бажанням, та довідки від 28.04.2021 про те, що вона з 27.04.2021 перебуває на обліку як безробітна в Богородчанській районній філії Івано-Франківського ОЦЗ.

Будь-яких інших доказів на підтвердження незадовільного майнового стану (розміру реального доходу, прибутку, рухомого/нерухомого майна тощо), що могли б слугувати підставою для звільнення від сплати судового збору, апелянтом не надано.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Так, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення Європейського суду з прав людини «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, рішення Європейського суду з прав людини «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 25 липня 2005 року).

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Отже, особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

ОСОБА_1 на виконання ухвали суду про залишення без руху апеляційної скарги не надала докази сплати судового збору. Натомість на обґрунтування повторно поданого клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги з аналогічних підстав, посилається виключно на наявність умови, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», та надала документи на підтвердження такої, однак знову ж таки не зазначає про свій незадовільний майновий стан, що перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, та не надає будь-яких інших доказів на підтвердження незадовільного майнового стану.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Повторне клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги з аналогічних підстав, що вже вирішувалося судом, з наданням тих самих доказів наявності умови, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», без вказівки на її незадовільний майновий стан, що перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, та без надання будь-яких інших доказів на підтвердження незадовільного майнового стану, суд визнає зловживанням процесуальними правами та залишає таке без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Недоліки апеляційної скарги апелянтом не усунуто.

При таких обставинах апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України слід визнати неподаною та повернути.

При цьому колегія суддів зазначає, що визнання неподаною та повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 не є позбавленням її права доступу до суду у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки вказане не перешкоджає повторному зверненню з апеляційної скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богородчанського районного суду від 19 жовтня 2020 року визнати неподаною та повернути.

Ухвала набирає законної сили з часу постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.В. Бойчук

Судді: В.Д. Фединяк

В.А. Девляшевський