У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2021 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

за участю секретарів судових засідань Микитюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчука К.Р., стягувач: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчука К.Р., стягувач: ОСОБА_2 , за вимогою якої просить визнати незаконною та скасувати постанову про арешт майна боржника від 20.02.2018 ВП № 54058185.

Заява обґрунтована тим, що на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06.02.2017 у справі 754/11256/16-ц з заявника стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 12 вересня 2016 року і до повноліття дитини. Постановою від 20.02.2018 року головного державного виконавця Святошинського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Пилипчука К.Р. було відкрито виконавче провадження № 54058185 в ході виконання якого були винесені чисельні постанови, які надалі були скасовані державним виконавцем з огляду на те, що боржником була погашена заборгованість зі сплати аліментів, однак з невідомих причин головний державний виконавець не скасував постанову від 20.02.2018 про накладення арешту на все майно боржника. Таким чином, враховуючи що борг, на підставі якого накладено арешт на майно боржника, погашено у повному обсязі, арешт з майна не знято, що порушує законні права та інтереси заявника щодо володіння, користування та розпорядження майном, останній звернувся до суду із вищевказаною скаргою.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 19.02.2021 року прийнято скаргу до розгляду та призначено судове засідання в справі.

Заявник та його представник в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. В попередніх засіданнях представник заявника - ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, що викладені в скарзі.

В судове засідання головний державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчук К.Р. не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Чисельні вимоги суду щодо надання матеріалів виконавчого провадження ВП № 54058185 проігноровані.

Стягувач в судове засідання не з"явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

На виконанні головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчука К.Р. перебувало виконавче провадження № 54058185 з примусового виконання виконавчого листа № 754/11256/16-ц виданого 21.02.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12.09.2016 року і до повноліття дитини.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Частиною 1 та 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи в ході виконавчого провадження № 54058185 головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчуком К.Р. були винесені чисельні постанови (обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, тощо) які були скасовані з огляду на те, що ОСОБА_1 в повному обсязі була погашена заборгованість та станом на 05.06.2020 року загалом заборгованість відсутня.

Зі змісту скарги вбачається, що заявник посилається на те, що постановою від 20.02.2018 головного державного виконавця Святошинського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Пилипчука К.Р. накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 , при цьому заборгованість по сплаті аліментів (на підставі якої було накладено арешт) була погашена боржником в повному обсязі, однак в ході виконавчого провадження державним виконавцем не скасовано арешт з майна, що на думку заявника порушує його права та інтереси.

08.12.2020 року ОСОБА_1 подав заяву про скасування постанови про зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадження № 54058185 у зв`язку з відсутністю боргу зі сплати аліментів, проте державний виконавець залишив дане звернення без уваги.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

В ході розгляду справи на чисельні вимоги суду Головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчука К.Р. матеріали виконавчого провадження № 54058185 для огляду судом та їх копія для долучення до матеріалів справи, надано не було, а відтак суд здійснює розгляд скарги на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Даючи оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, щоГоловним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчуком К.Р., незважаючи на відсутність заборгованості у ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання дитини, та той факт, що 05.06.2020 було скасовано всі обтяження, накладенні в межах даного виконавчого провадження за виключенням накладеного арешту на все майно боржника, було неправомірно проігноровано лист ОСОБА_1 від 08.12.2020 щодо скасування арешту, накладеного на його майно, а відтак суд дійшов висновку, що вимоги поданої ОСОБА_1 скарги є обгрунтованими та знайшли своє підтвердженя в ході її розгляду, а відтак вона підлягає задоволенню судом..

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчука К.Р., стягувач: ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати постанову про арешт майна боржника від 20.02.2018 ВП № 54058185.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги. В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст ухвали виготовлено 30.04.2021.

Суддя: