Справа № 2-1408/2008
Провадження № 22-ц/801/1267/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шемета Т.М.
Доповідач:Копаничук С. Г.
УХВАЛА

19 травня 2021 рокуСправа № 2-1408/2008м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Копаничук С.Г.,

Суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі в розгляді справи ОСОБА_1 на заочне рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2008 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Як вбачається із матеріалів апеляційної скарги, у 2008 році ОСОБА_2 звернулась із позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2008 року визнано житлову квартиру, розташовану по АДРЕСА_1 , позначену на плані літерою «А»,загальною площею 81,4., житловою площею 52, кв.м., загальною вартістю 39 662,50 грн., кладову № НОМЕР_1 у підвалі та 1/8 частини хліва загального використання - спільною частковою власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на кімнату 7-6,площею 11,7 кв.м., кімнату 7-7,площею 13,5 кв.м.,кладову 7-5,площею 1,1 кв.м.,1/2 частину коридору, 7-1,площеюь 5,95 кв.м., лоджію, площею 2,8 кв.м.,кладову № НОМЕР_1 у підвалі. Визнано за ОСОБА_3 право власності на кімнату 7-8,площею 19,8 кв. м., кімнату 7-9,площею7 кв.м.,1/2 частину коридору 7-1,площею 5,95 кв.м.,балкон,площею1,8 кв.м.1/8 частину зліва загального користування.

Визнано за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на кухню 7-4,площею 8,3 кв. м. ванну, площею 2,5 кв. м., туалет 7-2, площею 1 кв. м., залишивши їх в спільному користуванні .Вирішено питання судових витрат.

11 травня 2021 року особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_4 ), що є донькою ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу на зазначене рішення, у якій просить поновити їй строк на його апеляційне оскарження, посилаючись на те, що про рішення суду вона дізналась лише 20 квітня 2021 року, після залучення її третьою особою до участі у справі за позовом мачухи ОСОБА_2 до Уланівської сільської ради, дружини померлого пасинка ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , діючої в інтересах їх неповнолітнього сина - ОСОБА_7 про визнання права власності на 1/4 частину квартири в порядку спадкування за правом представлення після смерті сина ОСОБА_8 .

Зазначила, що оскаржуване нею рішення від 22.12.2008 року впливає на її права, оскільки вона прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, якому 22.05.2003 року виконкомом Уланівської сільської ради було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 і до неї, як до спадкоємиці, перейшли усі процесуальні права, які належали її покійному батькові.

Крім того, зазначила, що квартиру було надано на сім`ю, до складу якої входила і ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ),яка на момент приватизації квартири постійно в ній проживала як член сім`ї наймача мала також право, нарівні з батьком, на приватизацію вказаної квартири.

Перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно п.7 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, при вирішенні питання про прийняття до розгляду апеляційної скарги суддя-доповідач повинен перевірити, зокрема, наявність в особи, яка подає апеляційну скаргу, права на апеляційне оскарження судового рішення. Згідно з пунктом 8 - при поданні апеляційної скарги особою, яка не має права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Таким чином, ОСОБА_11 для відкриття апеляційного провадження повинна довести що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Із обставин, на які вона посилається, та наданих до апеляційної скарги документів не вбачається вирішення судом питань про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_11 .

Так, з матеріалів апеляційної скарги вбачається, що заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2008 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя було визнано житлову квартиру, розташовану по АДРЕСА_1 , загальною площею 81,4., житловою площею 52, кв.м., загальною вартістю 39 662,50 грн, кладову № НОМЕР_1 у відвалі та 1/8 частини хліва загального використанні спільною частковою власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Рішення суду набрало законної сили 31.12.2008 року.

Відповідно до довідки Вінницького міського суду від 06 травня 2021 року, вказана цивільна справа №2-1408/2008 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя була знищена у зв`язку із закінчення терміну зберігання.

27.04.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Хмільницького міскрайонного суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження №2-1408/2008 і ухвалою вказаного суду від 28.04.2021 року було відкрито провадження за вказаною заявою. Даних про те, що вказане судове провадження на час подачі заявницею апеляційної скарги є відновленим, відсутні.

Стверджуючи, що вона також мала право на приватизацію спірної квартири, ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що вказане свідоцтво було видано її батькові ОСОБА_3 саме в результаті її приватизації, оскільки відповідне рішення в матеріалах апеляційної скарги відсутнє.

Із наданої довідки архівного відділу Хмільницької РДА від 06.04.2021 вбачається, що у документах постійного зберігання рішення виконкому Уланівської сільської ради від 22.05.2003 року №56 відсутнє; матеріалів засідань житлової комісії, на підставі яких було прийнято рішення про надання у приватну власність квартири АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_3 , немає.

З довідки Уланівської сільської ради від 05.04.2021 року вбачається, що немає можливості надати рішення виконкому Уланівської сільської ради від 22.05.2003 року №56 про виділення у власність спірної квартири, право власності на яку було зареєстровано за ОСОБА_3 ; житлової комісії при виконкомі Уланівської сільської ради не було і немає.

Твердження ОСОБА_1 про те , що оскаржуване нею рішення від 22.12.2008 року впливає на її права, оскільки вона прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька і до неї, як до спадкоємиці, перейшли усі процесуальні права, які належали її покійному батькові, безпідставні.

З матеріалів вбачається, що батько ОСОБА_1 ОСОБА_3 до свої смерті рішення суду від 2008 року не оскаржував. На час ухвалення рішення в 2008 році, як і на час отримання батьком свідоцтва про права власності на квартиру в 2003 році, ОСОБА_1 , 1983 р.н. являлась повнолітньою, мала повну цивільну дієздатність, проживала у спірній квартирі, могла довідатися про її власника , проте свідоцтво про право власності батька , як і рішення про передачу квартири у власність , не оскаржувала протягом усього часу їх існування і не оскаржує на даний час.

Крім того, на час подачі апеляційної скарги вона не надала жодних доказів того, що оскаржуваним рішенням порушувались її права.

По-перше, вона не повинна була брати участі у справі про поділ майна подружжя, так як не являється одним із подружжя. По-друге, вона ні на час ухвалення оскаржуваного рішення в 2008 році, ні на час подання апеляційної скарги не надала допустимих, достатніх, достовірних доказів того, що на час постановлення оскаржуваного рішення вона мала право власності на квартиру чи на час подання апеляційної скарги рішення суду про визнання свідоцтва про право власності на квартиру батька частково недійсним і визнання за нею права власності на частку квартири, тобто факту порушення її прав.

Саме по собі надання нею доказу звернення до суду мачухи- ОСОБА_2 з позовом про визнання за нею права власності на 1/4 частку квартири в порядку спадкування після смерті її сина ОСОБА_8 не вказує на факт оспорювання нею, ОСОБА_10 свідоцтва про право власності батька на квартиру, не спростовує його, як правовстановлюючий документ, на підставі якого здійснився поділ майна подружжя. Відтак відсутні підстави вважати її права порушеними оскаржуваним рішенням.

Оскільки заявниця, порушені на її думку права на квартиру, захищає шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду про поділ майна подружжя, не оспорюючи виданий у 2003 році правовстановлюючий документ на квартиру на ім`я батька, що став підставою для поділу, підстав вважати що рішення порушує права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, скаржника ОСОБА_1 , відсутні .

Одночасно, судова колегія звертає увагу, що Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata -остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення від 3.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», п.40).

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

Таким чином, враховуючи те, що заявниця не довела, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки в оскаржуваному рішенні, а тому у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2008 року слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 352, ст. 357 ЦПК України,

ухвалив:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі в розгляді справи ОСОБА_1 на заочне рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2008 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.Г. Копаничук

Судді: С.К. Медвецький

В. В. Оніщук