Дата документу 13.04.2021 Справа № 317/3791/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 317/3791/18 Головуючий у 1 інстанції: Нікітін В.В.
№ 22-ц/807/789/21 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства «Орбіта-СМ» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Орбіта-СМ» про визнання недійсним договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФГ «Орбіта-СМ» про визнання недійсним договору оренди землі.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 066455 він є власником земельної ділянки площею 5,54 га (кадастровий номер: :05:001:0207) сільськогосподарського призначення, що розташована на території Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, за межами населеного пункту. На протязі останніх років, з причини недосягнення згоди та розміру орендної плати, за усною щорічною згодою позивача дану земельну ділянку обробляє відповідач. Договір оренди або жодні інші правочини щодо даної земельної ділянки між сторонами не укладались. Плати за користування відповідною земельною ділянкою позивач фактично не отримує. З метою ініціювання зі свого боку врегулювання таких правовідносин шляхом початку процедури укладення договору оренди землі, позивачем отримано витяг з Державного земельного кадастру на вказану земельну ділянку від 19.03.2018 № НВ-018. Як вбачається з Витягу, орендарем належної позивачу земельної ділянки зазначено ФГ «Орбіта-СМ». 12.02.2014 року Реєстраційною службою Запорізького районного управління юстиції Запорізької області було зареєстроване право оренди в державному реєстрі прав строком на 49 років (номер запису про право 4653872).

Вказана інформація підтверджується Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку. Позивач зазначає, що жодного правочину щодо оренди належної йому земельної ділянки він не укладав, договору не підписував. Позивач звернувся до представників відповідача з метою надання пояснень з приводу існування договору оренди його земельної ділянки і йому в усній формі було повідомлено про той факт, що 10.01.2014 року між ним та ФГ «Орбіта-СМ» було укладено договір оренди, за яким він надав відповідачу на 49 років право користування зазначеною земельною ділянкою та надано ксерокопію першої і останньої сторінок договору оренди землі № 26/2-14 від 10.01.2014. Інші сторінки договору позивачу відмовились надати. Як вбачається з наявних сторінок договору, в розділі «Реквізити сторін. Орендодавець» стояв підпис, який позивач не робив та не є його.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, визнати недійсним договір оренди землі.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 27 листопада 2020 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки № 26/2-14 від 10 січня 2014 року, укладений між Фермерським господарством «Орбіта-СМ» та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 5,54 га з кадастровим номером :05:001:0207, яка розташована на землях Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Стягнуто з Фермерського господарства «Орбіта-СМ» на користь ОСОБА_1 704 гривні 80 копійок судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ФГ «Орбіта-СМ» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлене наступне.

Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ?ЗП № 066455, виданого Запорізькою райдержадміністрацією 05.11.2002 року на підставі розпорядження Запорізької райдержадміністрації № 4/141 від 11.10.2002 року, ОСОБА_1 передана у власність земельна ділянка площею 5,54 га, яка розташована на території Григорівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 7).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ?018, сформованого 19.03.2018 року, власником земельної ділянки площею 5,5400 га, розташованої на території Григорівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :05:001:0207 є ОСОБА_1 . У витягу також зазначено, що 12.02.2014 року земельну ділянку передано в оренду ФГ «Орбіта-СМ» на строк 49 років (а.с. 8, 9).

До матеріалів справи відповідачем було додано копію оскаржуваного договору оренди земельної ділянки № 26/2-14 від 10 січня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в оренду ФГ «Орбіта-СМ» земельну ділянку площею 5,54 га з кадастровим номером :05:001:0207 (а.с. 41-44). Строк оренди встановлений на 49 років.

Приписами статті 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, який є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Позивачем при зверненні до суду обрано такий спосіб захисту, як визнання правочину недійсним. Цей спосіб захисту прямо передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ч. 2 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

При розгляді справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 було заявлене письмове клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, яке обґрунтоване тим, що він не підписував оскаржуваний договір і довести цю обставину будь-яким іншим чином він не може.

Позивачем в позовній заяві для можливості проведення зазначеної експертизи було викладено прохання витребувати від відповідача ФГ «Орбіта-СМ» оригінал оскаржуваного договору.

Як у суді першої інстанції так і при апеляційному розгляді відповідачем не надано оригінал оспорюваного позивачем договору.

Відповідач посилався на втрату оригіналу договору.

З метою сприяння сторонам у наданні доказів, апеляційним судом зроблено запит до реєстраційної служби, за повідомленням якої в них не зберігається оригінал договору, він одразу повертається особі, яка зверталася за реєстрацією.

За таких обставин відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження існування договору оренди, підписаного позивачем.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, у відповідності до ч. 6 ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду ч. 10 ст. 84 ЦПК України.

Вказана норма, в контексті доказів, необхідних для проведення експертизи, кореспондується з нормою ст. 109 ЦПК України, яка встановлює, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Суд першої інстанції констатував неможливість проведення почеркознавчої судової експертизи підпису на оскаржуваному договорі без надання експертові примірника цього договору. Крім того, суд погоджується з доводами позивача щодо неможливості будь-яким іншим чином довести факт непідписання ним оскаржуваного договору, ніж шляхом проведення почеркознавчої експертизи.

Оскільки відповідачем при поданні 06 лютого 2019 року відзиву на позовну заяву суду було надано завірену представником копію договору оренди земельної ділянки № 26/2-14 від 10 січня 2014 року, а ФГ «Орбіта-СМ» є стороною вказаного оскаржуваного договору, суд першої інстанції вважав доведеним факт наявності у відповідача вказаного договору, принаймні на дату складання відзиву.

Проаналізувавши надані докази та поведінку сторін щодо надання доказів, суд пешої інстанції дійшов висновку про ухилення відповідача від надання доказу, без якого неможливе проведення експертизи.

Таким чином суд першої інстанції, з урахуванням приписів статей 84 та 109 ЦПК України визнав факт, для з`ясування якого позивачем було подане клопотання про призначення експертизи і встановлення якого є єдиною можливістю для позивача захистити своє порушене право факт того, що підпис на оскаржуваному договорі від 10 січня 2014 року був виконаний НЕ позивачем ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції також надав критичну оцінку твердженням відповідача про те, що вказаний договір від імені та за дорученням ОСОБА_1 міг бути підписаний іншою особою ОСОБА_2 , враховуючи наступне.

В матеріалах справи дійсно міститься копія довіреності від ОСОБА_1 від 08 січня 2014 року (а.с. 125). Однак, як вбачається зі змісту цього документа, ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 подавати від його імені заяви, розписуватися за нього, отримувати технічну документацію та одержувати документи, в тому числі свідоцтва про державну реєстрацію, витягів з державних реєстрів та ін. та їх копій, підтверджуючих право власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомого майна (земельні ділянки), та виконувати всі інші дії, пов`язані з виконанням довіреності (а.с. 125).

В той же час, вказаною довіреністю ОСОБА_1 не уповноважував ОСОБА_2 підписувати договір про надання в оренду нерухомого майна земельної ділянки. Крім того оскаржуваний договір підписаний від імені ОСОБА_1 , а не від імені його представника ОСОБА_2 , що мало б місце при наявності у неї повноважень підписувати такий договір за довіреністю.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що експертизу можливо було провести і без оригіналу досліджуваного документа не є переконливими, не підтверджені відповідним висновком експерта, клопотання про проведення експертизи копії договору відповідачем не заявлялося.

Посилання на порушення строків позовної давності не є переконливим, позаяк жодних доказів на підтвердження того, що позивачеві було раніше відомо про укладення від його імені договору відповідачем не надано.

Тож суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Орбіта-СМ» залишити без задоволення.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27 листопада 2020 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2021 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков