ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року м. Чернівці

справа № 724/1347/20

провадження №22-ц/822/469/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар Герман Я.І.

за участю: відповідачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування, встановлення факту проживання однією сім`єю, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ноцький Олександр Вікторович, на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2021 року, ухвалене під головуванням судді Єфтеньєва О.Г.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування, встановлення факту проживання однією сім`єю.

Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка до дня своєї смерті постійно проживала в АДРЕСА_1 . На день смерті в даному господарстві разом з покійною без реєстрації проживав ОСОБА_3 .

Вказував, що в установлений законом шестимісячний термін ним вчасно подано до Хотинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Пашковецькою сільською радою, після смерті ОСОБА_4

02 березня 2020 року відповідачко ОСОБА_1 також була направлена заява до Хотинської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 .

Зазначав, що 06 грудня 2020 року у покійної спадкодавиці, у віці 83 роки стався інсульт, тому 07 грудня 2020 року він передзвонив до ОСОБА_1 та повідомив їй про хворобу спадкодавиці, при цьому запропонував їй приїхати провідати його хвору дружину в лікарні, на що та погодилася. Він зустрів відповідачку ОСОБА_1 в м. Хотині біля міського парку та супроводжував її до реанімаційного відділення Хотинської районної лікарні. Зайшовши в лікарню, а саме в реанімаційне відділення ОСОБА_1 побачила хвору спадкодавицю під крапельницями, зафіксовану до ліжка.

ОСОБА_3 декілька разів попросив ОСОБА_1 допомогти йому в лікуванні та догляді хворої, не запропонувавши ні своєї нематеріальної допомоги у вигляді догляду за хворою в лікарні чи матеріальної допомоги на її лікування та утримання, через декілька хвилин знаходження в лікарні поїхала назад в м. Чернівці.

Зазначав, що ним під час лікування ОСОБА_4 в період з 06 грудня 2019 року по 20 грудня 2019 року було витрачено грошових коштів на суму 11361,17 гривень, при цьому відповідач більше не з`явилася до лікарні провідати спадкодавицю і навіть ні разу не зателефонувала до нього, та не поцікавилась про стан її здоров`я.

В період з 20 грудня 2019 року (час виписки з Хотинської районної лікарні) по день своєї смерті, покійна ОСОБА_4 зважаючи на свій похилий вік 83 роки та перенесену важку хворобу знаходилась разом з ним в одному помешканні.

Згідно довідки № П-7 від 10.06.2020 року, в період з 28 грудня 2019 року по 13.02.2020 року ОСОБА_4 7 разів надавалась медична допомога лікарями КНП «Хотинської РЦПМД», зокрема здійснювались медичні маніпуляції (катетеризація сечового міхура тощо), що потребувало значних коштів, які він витрачав з власної кишені, так як проживав з покійною спільно однією сім`єю більше ніж 20 років, ним замовлялись дорогі препарати Італійського виробництва.

Покійна ОСОБА_4 потребувала матеріальної допомоги в лікуванні хвороби та реабілітаційному лікуванні за місцем проживання, а також потребувала нематеріальної допомоги, а саме через похилий вік та важко перенесену хворобу, так як за нею постійно треба було доглядати. На його звернення про допомогу відповідач не реагувала, не цікавилася навіть її здоров`ям, за весь період з 06 грудня 2019 року по день смерті спадкодавиці жодного разу навіть не провідала її.

Зазначав, що так як він є особою похилого віку, 1942 року народження, він найняв ОСОБА_5 , щоб вона йому допомагала здійснювати догляд за ОСОБА_4 .

Вважав, що відповідачку як спадкоємця за законом необхідно усунути від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , оскільки відповідач не приймала участі в матеріальному утриманні спадкодавиці в період часу, коли та була важкохворою та потребувала матеріального забезпечення у зв`язку із такою хворобою та її ускладненнями. Відповідач не приймала участі в догляді за хворою, не цікавилась станом її здоров`я, не відвідувала її та не вчиняла жодних дій щодо утримання та надання будь-якої допомоги, зволікала своїми обов`язками, передбаченими законом.

Також вказував, що ним було здійснено поховання ОСОБА_4 .

Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю посилався на те, що він з покійною ОСОБА_4 проживав разом однією сім`єю, як чоловік і жінка без офіційної реєстрації шлюбу з 1998 року по день її смерті, поєднували спільний побут, мали взаємні права та обов`язки.

Встановлення даного юридичного факту пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, оскільки він після смерті ОСОБА_4 претендує на спадкове майно.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд усунути ОСОБА_1 від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрита внаслідок смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до складу якої увійшли всі її права та обов`язки, які існували на момент її смерті; встановити факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ОСОБА_3 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2021 року позов задоволено.

Усунуто від права на спадкування за законом ОСОБА_1 в спадщині, яка відкрита внаслідок смерті ОСОБА_4 , до складу якої увійшли всі її права та обов`язки, які існували на момент її смерті.

Встановлено факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1681,60 гривень.

Рішення суду першої інстанції в частині усунення ОСОБА_1 від права на спадкування мотивоване тим, що відповідачкою не надавалася будь-яка допомога спадкодавиці ОСОБА_4 , яка потребувала такої допомоги у зв`язку з важкою хворобою. Встановлена поведінка відповідачки з моменту хвороби і до смерті ОСОБА_4 свідчить про умисну бездіяльність спадкоємиці, спрямовану на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку будь-якого характеру та допомогу спадкодавцю.

Рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту проживання позивача однією сім`єю зі спадкодавицею ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивоване тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали без реєстрації шлюбу більше 20 років, вели спільне господарство, що підтверджено показами свідків, письмовими доказами, що не заперечувалося відповідачкою ОСОБА_1 .

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників

На дане рішення ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ноцький О. В., подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині усунення її від права на спадкування скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вважав встановленими обставини, що спадкодавиця ОСОБА_4 у зв`язку із тяжкою хворобою не могла самостійно пересуватися, готувати собі їжу, одягатися, перебувала у безпорадному стані, потребувала сторонньої допомоги, а розмір пенсії позивача був недостатнім для забезпечення належної допомоги спадкодавці. Отже, ОСОБА_4 потребувала саме допомоги ОСОБА_1 , як її онуки.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, а саме допиту свідка ОСОБА_6 , який відбувся в судовому засіданні 11 листопада 2020 року, остання зазначала, що спадкодавиця ОСОБА_4 просила не дзвонити Ані, тобто відповідачці по справі, і не повідомляти про її хворобу. Також свідок показала, що догляд за покійною спочатку здіснювала ОСОБА_7 , а потім ОСОБА_5 . Крім цього, свідок зазначила у своїх показах, що позивач не потребував матеріальної допомоги для догляду за спадкодавицею, а тому і не просив у відповідачки матеріальної допомоги з цією метою. Проте, суд першої інстанції не зазначив про дані покази у своєму рішенні.

Крім того, свідок ОСОБА_5 у своїх показах підтвердила той факт, що позивач платив їй за догляд за ОСОБА_4 від 500,00 до 1000,00 грн. на місяць, що підтверджує незначні матеріальні витрати позивача в аспекті обставин позову. Крім цього, свідок також зазначила, що саме вона доглядала за ОСОБА_4 з того моменту, коли остання потрапила до лікарні і до дня смерті. Дані покази не узгоджуються із показами позивача, який був допитаний як свідок, та свідка ОСОБА_6 , які зазначили, що в лікарні та перший тиждень вдома догляд за ОСОБА_4 здійснювала ОСОБА_7 . Зрештою, така плутанина у показах саме цього свідка виникала, напевно, через те, що вона одразу після смерті ОСОБА_4 стала жити разом із позивачем. Суд першої інстанції при вказівці на покази даного свідка не зазначив, чому він сприйняв їх зміст вибірково, і не надав належної оцінки протиріччям, які існують між показами свідка ОСОБА_5 та показами інших свідків.

Також свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що йому відомо про те, що відповідачка приїжджала до ОСОБА_4 в лікарню, проте про відсутність допомоги з боку останньої йому відомо зі слів батька. Крім цього, даний свідок підтвердив покази свідка ОСОБА_6 про те, що позивач не потребував матеріальної допомоги при здійсненні догляду за покійною ОСОБА_4 . Він також вказав, що позивач не міг просити про допомогу у відповідачки ОСОБА_1 , так як йому вистачало коштів для цього. Суд першої інстанції знову ж таки не надає належну оцінку даним показам свідка позивача.

Допитаний в цьому ж судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_3 показав суду, що він отримував пенсію покійної ОСОБА_4 , а також виплату допомогу на поховання, і розмір цих виплат майже збігся із розміром його витрат на лікування ОСОБА_4 та здійснення її поховання. Тобто, жодних серйозних матеріальних витрат, які потягли б за собою вчинення вищезазначених дій, позивач не мав. На думку відповідача, подання позову в оскаржуваній частині було зумовлено поданням відповідачкою позову про визнання заповіту недійсним.

Апелянт також звертає увагу на викладення судом першої інстанції в якості встановленої ним обставини пояснень позивача, які останній надав під час судового засідання. В даних поясненнях позивач визнає, що він під час телефонної розмови із відповідачкою, яка відбулася 07.12.2029 року запропонував останній приїхати і провідати бабусю в лікарні, на що ОСОБА_1 погодилася і приїхала до лікарні. Ні про що інше ОСОБА_3 у ОСОБА_1 не просив. Тобто, позивач не говорив відповідачці, що вона має надати допомогу, і ніякими доказами не довів, що ОСОБА_1 відмовила йому в такому наданні. У свою чергу, відповідачка ОСОБА_1 повідомила суду, що вона запропонувала свою допомогу позивачу, проте останній відмовився від неї. Дані покази узгоджуються із вищезазначеними показами свідків позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які безапеляційно стверджували, що позивач не потребував матеріальної допомоги від відповідачки, так як у нього були кошти, необхідні для лікування та догляду за його цивільною дружиною, з якою він прожив 22 роки.

Суд в оскаржуваному рішенні також вказав, що ОСОБА_1 мала можливість надавати допомогу , так як отримала доходи в розмірі 71416,01 грн., а її мати, яка проживає з нею, отримує пенсію за віком. Проте суд не врахував деякі інші обставини.

Так, мати відповідачки отримує пенсію за віком, розмір якої складав у період 2019-2020 роки від 1497,00 грн. до 1712,00 грн., а частина зароблених відповідачкою коштів була витрачена відповідачкою на навчання, загальна вартість якого складає 20850,00 грн.

Таким чином, висновки суду в частині того, що спадкодавиця ОСОБА_4 потребувала допомоги саме відповідачки ОСОБА_1 , а остання, маючи можливість надати таку допомогу, була байдужа до хвороби своєї бабусі, не відповідають обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вважає, що суд першої інстанції надав об`єктивну оцінку умисній поведінці відповідачки та ухвалив справедливе рішення про усунення ОСОБА_1 від спадкування на підставі належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що спадкодавець потребувала допомоги відповідачки, остання мала можливість її надати (як матеріальну так і не матеріальну допомогу, моральну) проте умисно ухилялась від обов`язку щодо надання такої допомоги.

Заперечення на відзив не надходили.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до оскарження рішення суду лише в частині задоволення позову про усунення від права на спадкування за законом ОСОБА_1 в спадщині, яка відкрита внаслідок смерті ОСОБА_4 , до складу якої увійшли всі її права та обов`язки, які існували на момент її смерті.

Рішення суду в частині встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не оскаржується, а тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Обставини справи

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на все спадкове майно, яке належало померлій на день її смерті.

Згідно довідки виконкому Пашковецької сільської ради № 220 від 10 березня 2020 року, покійна ОСОБА_4 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті в даному господарстві проживав без реєстрації ОСОБА_3 .

Судом також встановлено, що 06 грудня 2020 року у покійної ОСОБА_4 , у віці 83 роки, стався інсульт, повна медична назва діагнозу: Церебральний атеросклероз ГПМК в лівій півкулі головного мозку з правобічним геміпарезом з моторною афазією на фоні гіпертонічної хвороби ІІІст., що підтверджується довідкою Комунального некомерційного підприємства «Хотинський районний центр первинної медичної допомоги» Хотинської районної ради № П-7 від 10.06.2020 року.

Відповідачка ОСОБА_1 є спадкоємцем майна своєї бабусі ОСОБА_4 по праву представлення по лінії батька, та вважається такою, що прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Частиною 5статті 1224 України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 України має значення сукупність таких обставин:

- ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання;

- перебування спадкодавця в безпорадному стані;

- потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19).

Крім того, у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року в справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що спадкодавець потребував допомоги саме від відповідача, а остання, у свою чергу, умисно ухилялася від надання такої допомоги, що могло бути підставою для усунення її від права на спадкування.

Крім того, позивачем визнається та матеріалами справи підтверджено отримання спадкодавцем допомоги від самого позивача.

Посилання ОСОБА_3 на те, що ним витрачено значні кошти на лікування ОСОБА_4 під час знаходження останньої в лікарні, а також після повернення з лікарні до дому, оплату доглядальниці, поховання ОСОБА_4 , поминальний обід, а також те, що ним замовлено пам`ятник для покійної, не є підставами для усунення відповідачки від права на спадкування, передбаченими статтею 1224 ЦК України.

Доводами самого позивача підтверджується, що він вважав покійну ОСОБА_4 своєю дружиною та, більше ніж 20 років, проживав разом з нею без реєстрації шлюбу.

Дружина та чоловік взаємозобов`язані брати участь у витратах, пов`язаних із хворобою або каліцтвом другого з подружжя. Встановлення взаємного обов`язку дружини і чоловіка брати участь у витратах, пов`язаних з лікуванням, є правовим засобом зміцнення сім`ї, стимулює до витрат на лікування дружини та чоловіка не лише із сімейного бюджету, а й з тих коштів, які є особистою власністю.

Отже, позивач здійснював такі витрати по відношенню до ОСОБА_4 , яку вважав своєю дружиною на протязі тривалого часу, добровільно, тому такі дії не можуть створювати для інших родичів автоматичного обов`язку щодо відшкодування таких витрат чи інших негативних наслідків, в тому числі усунення їх від права на спадкування.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 хворіла на протязі нетривалого часу, з 06 грудня 2019 року і фактично по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже позивач не довів факту надання ним допомоги спадкодавцю протягом тривалого часу.

Водночас, доводами самого позивача та показами свідків, зокрема свідка ОСОБА_5 підтверджено, що за догляд за покійною ОСОБА_3 оплачував їй 500 -1000 грн на місяць, а також, що в догляді за ОСОБА_4 йому допомагали працівники соціальної служби, що спростовує доводи позивача про понесення ним значних матеріальних витрат.

Разом з тим, у справі яка переглядається встановлено, що спадкодавець отримувала пенсію за віком, що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, а також позивачем отримано допомогу від держави на її поховання, що частково покривало його витрати на догляд за дружиною та її поховання.

Апеляційний суд критично відноситься до взятих судом першої інстанції в основу прийнятого рішення показів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , які є близькими родичами позивача, а саме онук та його дружина.

Крім того, як встановлено з технічного запису судового засідання, в якому були допитані вказані свідки, що свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що на запитання до покійної: «чи потрібно телефонувати онуці та повідомляти про її стан?», - ОСОБА_4 кивала головою, що «ні».

Ніхто з допитаних свідків не зазначав, що ОСОБА_3 просив на від онуки ОСОБА_1 будь-якої допомоги, а остання в свою чергу відмовлялася від надання такої допомоги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у справі, яка переглядається, не встановлено ухилення відповідачки від надання допомоги спадкодавцю, оскільки позивач не навів переконливих доказів на підтвердження потреби спадкодавця в допомозі саме відповідачки. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від права на спадкування.

Отже, суд першої інстанції помилково задовольнив позов ОСОБА_9 про усунення ОСОБА_1 від права спадкування, оскільки підставою для усунення від права на спадкування на підставі частини п`ятої статті 1224 ЦК України є сукупність обставин, які позивачем доведено не було.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права, тому рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, то розмір сплаченого нею судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн (з розрахунку 2102*0,4*150%) підлягає стягненню на її користь з позивача ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ноцький Олександр Вікторович, задовольнити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2021 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1261 гривню 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 23 квітня 2021 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: А.І. Владичан

І.Н. Лисак