ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4410/21 Справа № 215/4001/20 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання-Голуб О.О.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач- Виконком Тернівської районної у місті Кривому Розі ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні,в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Сагайдака Дениса Сергійовича на рішення Тернівського районного районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2021 року, ухваленого суддею Демиденком Ю.Ю. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 08 лютого 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про визнання права користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона більше 10 років постійно проживала без реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 , що була надана в користування її сім`ї.

Разом з нею за вказаною адресою проживав та був зареєстрований її рідний брат ОСОБА_2 , з яким вона проживала у вказаній квартирі з початку 2009 року, вони приймали солідарну участь у сплаті за комунальні послуги, здійснювали ремонтні роботи, утримували квартиру у належному для нормального проживання стані, оскільки ОСОБА_2 тяжко хворів, позивач постійно доглядала його, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно займались вирішенням різних побутових питань.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Після його смерті позивач займалась організацією його поховання та залишилась проживати в квартирі АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2021 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог до виконкому Тернівської районої у місті Кривому Розі ради про визнання права користування житловим приміщенням.

Представник позивача Сагайдак Д.С. в апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність, необґрунтованість судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, ставить питання про його скасування, з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

При цьому, скаржник зазначає, що квартира в якій більше 10-ти років проживала позивач була надана у користування сім`ї позивача, що підтверджено Ордером, виданим Виконкомом Тернівської районної Ради народних депутатів м.Кривого Рогу №1172 від 14.09.1981 року, де основним квартиронаймачем була зазначена мати позивача - ОСОБА_4 , а саму ОСОБА_1 , на той час у неї було інше прізвище ОСОБА_1 , а також її рідного брата ОСОБА_2 було зазначено в якості членів сім`ї наймача. Матір позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (ще до видачі ордера на житло). Родинні стосунки між позивачем та її померлими батьками і братом, реєстрація шлюбів зі зміною прізвищ підтверджені наявними у справі доказами: свідоцтвами про народження позивача та її брата ОСОБА_2 , свідоцтвами про укладення шлюбів та їх розірвання, свідоцтвами про смерть матері та брата.

Представник позивача вказує, що формально позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , цю квартиру отримував колишній чоловік ОСОБА_7 з яким шлюб було розірвано ще у листопаді 1997 року, і з цього часу позивач залишила квартиру, вимушена була винаймати житло, а з початку 2009 року позивач за пропозицією рідного брата повернулась в їх родинну квартиру, в якій мешкає і по теперішній час.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на той факт, що відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, однак суд з незрозумілих причин при ухваленні рішення проігнорував цю обставину.

У відзиві на апеляційну скаргу представника позивача, відповідач виконком Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, просить апеляційний розгляд провести за відсутності представника відповідача, залишає розгляд справи на розсуд суду, не заперечує проти скасування рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку позивача ОСОБА_1 та її представника Сагайдака Д.С. , які кожен окремо підтримали доводи апеляційної скарги з викладених у ній підстав, просили рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким у повному обсязі задовольнити заявлені позовні вимоги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 (а.с.11-15), який є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 (а.с.18, 19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с.16).

Згідно акту від 02.07.2020, засвідченого майстром ТОВ «УЮТ-2011» ОСОБА_1 з 2009 по момент смерті ОСОБА_2 проживала з ним однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_1 , вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, здійснювали ремонт, сплачували за комунальні послуги, приймали участь у соціальному житті будинку (а.с.9).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог, виходив з того, що позивачем, відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що квартира АДРЕСА_1 була постійним місцем проживання позивача з наймачем ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , ведення спільного господарства з ним, тривалості часу їх проживання та факту набуття права користування спірним жилим приміщенням позивача з наймачем.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції та повністю погоджується із доводами представника позивача, викладеними в апеляційній скарзі та доводами відповідача, викладеними у відзиві на апеляційну скарги, з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - ЖЕО (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ч.1 ст.64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ч.1 ст.65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Відповідно до ч.2 ст.65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку.

За положеннями ч.1 ст.106 ЖК України, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у Постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК України).

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача,набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами,наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним,не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

При цьому, під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певного порядку користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Оскільки, відповідно до вимог закону, вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої статті 64 ЖК України, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем.

Так, наявним у справі Ордером, виданим Виконкомом Тернівської районної Ради народних депутатів м.Кривого Рогу №1172 від 14.09.1981 року на квартиру АДРЕСА_1 , встановлено, що основним квартиронаймачем зазначена мати позивача - ОСОБА_4 , в ордер вписані її діти: ОСОБА_2 - син та ОСОБА_1 - донька 1961 року народження (а.с.18).

Тобто на час отримання матір`ю позивача у вересні 1981 року квартири, в ордер були вписані члени сім`ї квартиронаймача, син та донька, позивач по справі.

У січні 2003 року квартиронаймач, мати позивача померла, в квартирі з членів сім`ї залишився проживати молодший брат ОСОБА_2 , в подальшому у 2009 році позивач повернулася проживати до квартири наданій сім`ї, проживала разом із братом однією сім`єю, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно займались вирішенням різних побутових питань, сплачували комунальні послуги, здійснювали ремонтні роботи, утримували квартиру у належному для нормального проживання стані, оскільки ОСОБА_2 тяжко хворів, позивач постійно доглядала його та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 поховала брата.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 вселилась в квартиру у встановленому порядку як член сім`ї квартиронаймача ОСОБА_4 , вписана в Ордер, тому вона має право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням зазначеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника позивача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, згідно п.п. 3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України, та ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367, 374, ст.376, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Сагайдака Дениса Сергійовича задовольнити.

Рішення Тернівського районного районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про визнання права користування квартирою, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 травня 2021 року.

Головуючий:

Судді: