Справа № 629/5646/20
Номер провадження 2/629/238/21
13.05.2021 року м. Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді- Мицик С.А., при секретарі судових засідань -Заводяній О.Ю., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Кушнір В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Агросвіт» про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, -
В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Крім того, пояснила, що після смерті матері до грудня 2019 року вона не мала змоги оформити спадщину та правовстановлюючі документи на землю належним чином, оскільки часто хворіла та в неї були відсутні кошти. В документах своєї померлої матері вона не знайшла будь-яких договорів оренди на вищевказану земельну частку(пай), та зі слів односельців їй відомо, що договорів з ПОСП «Агросвіт» ніхто не оформляв, однак вказане підприємство використовує їхні земельні ділянки. Наразі вона є власником земельної ділянки, яка розмежована та її межі визначені кілочками. З 2020 року їхня сім`я самостійно обробляє свою земельну ділянку та збирає врожай. Зазначила, що вважає, що саме ПОСП «Агросвіт» з 2000 року по серпень 2020 року використовував належну їй земельну ділянку, оскільки, коли вона приїжджала на поле, то бачила, що належна їй земля зорана, в подальшому засіяна та через деякий час зібраний врожай. Також вона неодноразово бачила, як на полі працює техніка ПОСП «Агросвіт», в тому числі трактори.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що земельна частка (пай), що знаходиться поблизу с. Братолюбівка Лозівського району Харківської області спочатку належала матері позивачки ОСОБА_2 , а після її смерті спадкоємицею вказаної земельної ділянки стала ОСОБА_1 . Одразу після смерті матері позивачка не мала змоги оформити правовстановлюючі документи на спадкову землю за браком коштів та в подальшому оформила право власності на землю. В 2019 році свідок їздила на поле разом з ОСОБА_1 та бачила трактори, які обробляли землю. В подальшому вона бачила ті ж самі трактори на території ПОСП «Агросвіт». Трактори обробляли землю на полі, в тому числі і землю ОСОБА_1 . Пояснила, що про те, що земельна ділянка належить ОСОБА_1 їй відомо зі слів останньої, оскільки тоді ще межі земельної ділянки не були визначені. Наразі межі земельної ділянки, належної ОСОБА_1 , визначені та позначені кілочками.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що позивачка є його тіткою. В 2015 році він дізнався про наявність у ОСОБА_1 земельної ділянки розміром близько 5 га , яку вона успадкувала після смерті своєї матері. Позивачка не мала змоги оформити належним чином документи на спадкову землю, оскільки часто хворіла та не мала коштів. Земельна ділянка позивачки знаходиться на полі, яке завжди обробляло ПОСП «Агросвіт». В 2015 році він спілкувався з юристами відповідача, які йому пояснили, що ОСОБА_1 буде отримувати орендну плату за користування її земельною ділянкою після оформлення правовстановлюючих документів на землю. З 2000 по 2020 роки відповідач використовував земельну ділянку позивачки, а саме- обробляв, засіював та збирав врожай, таким чином збагачувався за її рахунок. За користування вищевказаною земельною ділянкою відповідач ОСОБА_1 будь- яких грошових коштів не сплачував. Вважає, що саме техніка ПОСП «Агросвіт» працювала на полі, в т.ч. на земельній ділянці позивачки, оскільки така імпортна техніка є лише у відповідача. Пояснив, що в 2020 році ОСОБА_1 оформила правовстановлюючі документи на вищезазначену земельну ділянку і наразі є її власницею, та з тих пір землю самостійно обробляє їхня сім`я. З ПОСП « Агросвіт» вони договори не укладали.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що вони з ОСОБА_1 є сусідами по паям, його земельна ділянка межує з земельною ділянкою ОСОБА_1 . Протягом 20 років земельну ділянку позивачки засіював та збирав врожай, на його думку, відповідач. Він бачив техніку, в тому числі трактори, які там працювали, але йому невідомо, кому належить та техніка. Влітку 2020 році були визначені межі земельної ділянки та з того часу йому стало відомо, що саме позивачка є власницею сусідньої земельної ділянки. З 2020 року сім`я ОСОБА_1 обробляє належну їй землю самостійно.
Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Згідно ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.
Частинами 1,3,4 ст. 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0134870 ОСОБА_2 на підставі рішення Лозівської районної державної адміністрації від 30 липня 1996 року № 450 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Орджонікідзе розміром 6.46 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), сертифікат зареєстровано 26 червня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №4715 (а.с.10-11).
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.12.2019 року посвідченого державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області, в.о. державного нотаріуса Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О.М. спадкоємцем майна ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , спадщина на яку видане свідоцтво складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Орджонікідзе, яке знаходиться в с. Катеринівка Лозівського району Харківської області, розміром 6,46 умовних кадастрових гектарів. Вказане право на земельну частку (пай) належало спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР №0134870, виданого Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області 26 червня 1996 року, зареєстроване у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 26 червня 1996 року за №4715 (а.с.12).
Рішенням LXXXII сесії VII скликання Лозівської міської ради Харківської області від 21.02.2020 року надано власнику земельної частки (паю) ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) № НОМЕР_1 в натурі (на місцевості), площею 5,1595 га ріллі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Орджонікідзе на території Катеринівського старостинського округу (а.с.13).

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 від 13.05.2020 року земельна ділянка за кадастровим номером :03:000:0569 розташована- Харківська область, Лозівський район, Катеринівській старостинський округ; цільове призначення- 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; категорія земель- землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; форма власності- комунальна власність; площа земельної ділянки, гектарів 5,1595 (а.с.14-15).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0569 становить 187315,03 грн., що підтверджується копією витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.16).

ОСОБА_1 зверталась до директора ПОСП «Агросвіт» з заявою про погашення заборгованості з орендної плати, надіслання копії договору оренди. На вказану заяву ОСОБА_1 було надано відповідь №89 від 24.09.2020 року, з якої вбачається, що за даними обліку орендодавців ПОСП «Агросвіт» з 2000 року, орендодавець ОСОБА_2 не значиться, підстави для нарахування та виплати орендної плати на земельну ділянку відсутні (а.с.18-19).

Відповідно до копії повідомлення міськрайонного управління у Лозівському районі та м. Лозовій ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 28.01.2021 вих. 76/424-21 відомості щодо укладання договору оренди земельної частки (паю) згідно сертифікату серії ХР №013487, виданого на ім`я ОСОБА_2 , відсутні (а.с.54).

Сторони в судовому засіданні не оспорювали тієї обставини, що після прийняття спадщини позивачка не укладала з відповідачем договорів оренди земельної ділянки.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами Глави 83 ЦК України.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частини перша та друга статті 1212 ЦК України). Частина перша статті 1212 ЦК України застосовується, якщо: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно зі статтею 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Аналіз положень статті 1212 ЦК України дає підстави дійти висновку, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, норми статті 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховний Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 295/13634/14-ц; провадження № 61-4423св19.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15; висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц; провадження № 14-77 цс 18).

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17-ц (провадження №12-182гс18), від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження № 12-161гс19.).

Частиною 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 76,77 та 78 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Показання свідків суд оцінює критично, оскільки з їх пояснень не вбачається, що саме відповідач користувався земельною ділянкою позивачки. Крім того, згідно пояснень свідків межі спірної земельної ділянки були визначені лише влітку 2020 року.

На фотографіях із зображенням земельної ділянки на полі(а.с. 64-67) відсутня інформація щодо дати здійснення фото, прив`язки до місцевості та відсутня інформація щодо власника і фактичного користувача земельної ділянки.

Відтак вказані докази не є належними та достатніми на підтвердження тієї обставини, що відповідач використовував земельну ділянку, яку отримала позивачка у спадщину.

Відповідно до копії рішення LXXXIХ сесії VII скликання Лозівської міської ради Харківської області від 25.06.2020 року №2117 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,1595 га з кадастровим номером :03:000:0569, із земель, що перебували в колективній власності КСП ім. Орджонікідзе сільськогосподарського призначення на території Катеринівського старостинського округу Лозівської міської ради Харківської області; передано ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку загальною площею 5,1595 га з кадастровим номером :03:000:0569 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству імені Орджонікідзе у Лозівському районі Харківської області на території Катеринівського старостинського округу( а.с.63).

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельна ділянка площею 5,1595 га з кадастровим номером :03:000:0569 перебуває у приватній власності ОСОБА_1 ; дата державної реєстрації права власності-07.07.2020; підстава для державної реєстрації- рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 2117, виданий 25.06.2020, видавник Лозівська міська рада Харківської області(а.с. 63 зв.бік).

Відповідно до положень частини другої статті 1220, частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини - дня смерті особи або дня, з якого вона оголошується померлою.

Разом із тим згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцю можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи позивача, зазначені в позовній заяві, щодо фактичного користування земельною ділянкою відповідачем, який без достатньої правової підстави за рахунок позивача, як власника цієї ділянки, зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею.

Будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що ПОСП «Агросвіт» з 2000 року до 2020 року дійсно користувався спірною земельною ділянкою, позивачкою не надано, це підтверджується лише її власними поясненнями.

За таких умов, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 258-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 1212, 1268,1296,1297 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Агросвіт» про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.А. Мицик