Справа №2-1547/10
Провадження №2/489/18/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань - Бодюл А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Укрдебт плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В

Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (правонаступником якого є - позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивували тим, що 07.08.2007 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого Банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 38 000,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом 13,5% на рік з кінцевим терміном повернення 07.08.2017. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 07.08.2007 між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, згідно з яким вона відповідає за виконання ОСОБА_2 усіх його зобов`язань перед Банком у повному обсязі.

Крім того, 07.08.2007 між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, іпотекодавець з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором передає в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначає, що оскільки відповідачі свої зобов`язання за кредитним договором не виконували належним чином, за ними утворилася заборгованість, яка станом на 12.05.2009 складала 38 675,23 дол. США ( що еквівалентно 296 789,87 грн.).

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 296 789,87 грн., а також судові витрати.

Відповідачем ОСОБА_1 надано відзив на позовну заяву, яким заперечує проти заявлених вимог. Вказує, що вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинна бути пред`явлена в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або від дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або від дня настання строку виконання основного зобов`язання ( у разі якщо кредит має бути погашений одноразовим платежем). Зазначає, що сплив шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання припиняє поруку. Листом від 23.10.2008 за вих.. № 138-3/31-10-601/2008 позивач звернувся до відповідачки, яка є поручителем по зобов`язаннях боржника ОСОБА_2 , із вимогою про дострокове повернення кредиту, згідно з цим листом Банк вимагав повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором у 10-денний строк з дати отримання цього листа. Оскільки нею зазначений лист було отримано простою кореспонденцією 25.10.2008, то строк погашення всієї суми кредиту настав 04.11.2008, таким чином, порука припинилася 04.05.2009, а позивач звернувся до суду із вимогами, зокрема, і до поручителя, лише у червні 2009 року, що суперечить положенням ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Крім того, зазначала, що навіть якщо порука відповідачки не припинилася, то все одно вимоги відповідача є незаконними з огляду на таке. Пред`являючи вимоги до поручителя, позивач мав би довести, що відповідач грошові кошти за кредитним договором отримав, а від повернення ухиляється.. В порушення ст. 81 ЦК України позивач не надав жодного доказу на підтвердження видачі кредитних коштів позичальникові, а також порушення строків погашення кредиту.

Також вказує, що посилаючись на п. 8.1 Кредитного договору, позивач нарахував пеню за неналежне виконання умов кредитного договору, виходячи із розмірів облікової ставки НБУ, а саме в подвійному розмірі, проте позивач обрахував таку пеню в доларах США, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

28 березня 2017 року позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути у солідарному порядку з відповідачів на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 07.08.2007 станом на 14.03.2018 у загальному розмірі у гривневому еквіваленті 2 941 707, 24 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 35 805,33 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 927 926,89 грн.; заборгованість за відсотками - 65 624,85 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 1 700 725,42 грн.; пені - 313 054,93 грн. Стягнути з відповідачів на свою користь сплачені судові витрати у загальному розмірі 41 623,79 грн.

17 травня 2018 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшли пояснення на заяву про збільшення позовних вимог, вілповідно до яких просить відмовити в задоволення позову. Зазначає, що порука ОСОБА_1 за договором поруки № 0 від 07.08.2008 року припинилася 04.05.2009 року, а позивач звернувся до суду з позовом, зокрема, і до поручителя у червні 2009 року, що суперечить положенням ч. 4 ст. 559 ЦК України та роз`ясненням ВСУ (сплив шести місяців твід дня настання строку виконання основного зобов`язання припиняє поруку). Банк на адресу ОСОБА_1 направив листа від 23.10.2008 року, яким вимагав повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором № 0 від 07.08.2007 року, у десятиденний строк з дати отримання листа. Оскільки відповідачкою зазначений лист було отримано простою кореспонденцією 25.10.2008 року, то строк погашення всієї суми кредиту настав 04.11.2008 року, а отже і порука припинилася через шість місяців, тобто 04.05.2009 року. Крім того, позивач не надав жодного доказу на підтвердження видачі кредитних коштів позичальникові, а також порушення строків погашення кредиту. Наданий позивачем розрахунок заборгованості суперечить умовам кредитного договору, оскільки мав складатися із графіку погашення щомісячних платежів без виокремлення тіла кредиту та відсотків, оскільки сторони кредитного договору не домовлялися про таке, а отже і визначити щомісячну суму цих складових не вбачається можливим. Обрахування пені у валюті США не відповідає вимогам чинного законодавства України.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

07 серпня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту за № 0 (далі - кредитний договір). Згідно з умовами договору Банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 38 000,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом 13,5% на рік, з кінцевим терміном повернення 07.08.2017.

Термін повернення кредиту та строк сплати процентів встановлені п.п. 1.2, 1.3 Кредитного договору, відповідно до яких позивальник зобов`язався повертати Банку суму кредиту у термін до 07 серпня 2017 року та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 580,00 дол. США в день сплати ануїтетних платежів.

Згідно п. 2.1 Кредитного договору, у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором баком приймається: застава нерухомості, а саме: 2-х кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Порука - ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 5.5 Кредитного договору, у випадку несплати позичальником чергового ануїтетного платежу в установленому цим договором день сплати ануїтетного платежу більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником та /або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором, банк має право вимагати достроково повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленому розділом 12 цього договору.

Відповідно до п. 8.1. Кредитного договору за порушення термінів сплати чергового ануїтетного платежу в установлений день, Банк має право вимоги від позичальника сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума заборгованості виражена у іноземній валюті.

07 серпня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 в забезпечення виконань за кредитним договором № 0 від 07.08.2007, було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_1 відповідає за виконання ОСОБА_2 усіх його зобов`язань перед Банком у повному обсязі.

Крім того, 07 серпня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого останній (іпотекодавець), з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором, передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 14.03.2018 у загальному розмірі у гривневому еквіваленті 2 941 707, 24 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 35 805,33 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 927 926,89 грн.; заборгованість за відсотками - 65 624,85 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 1 700 725,42 грн.; пені - 313 054,93 грн.

16 січня 2017 року ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва, замінено Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на правонаступника Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

29 березня 2018 року ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва замінено позивача ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк», виключено ПАТ «УкрСибанк» зі складу позивачів, а ПАТ «Дельта банк» зі складу третьої особи зі сторони позивача без самостійних вимог.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Ст. 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ухвалою суду від 16.06.2020, замінено сторону у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а саме з Акціонерного товариства "Дельта Банк" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс".

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом 1 Глави 71 Цивільного Кодексу України врегульовані правовідносини, що виникають за договорами позики.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору.

Законодавцем в ст.ст. 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» чітко визначені банківські операції, здійснювати які банки мають право на підставі банківської ліцензії незалежно від валюти, яка використовується національної або іноземної.

Таким чином, ст.5 ч.2 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», передбачено право банку на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) здійснювати валютні операції, в тому числі надавати кредити у іноземній валюті фізичним особам та відповідно вимагати виконання зобов`язання в іноземній валюті.

07 серпня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 в забезпечення виконань за кредитним договором № 0 від 07.08.2007, було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_1 відповідає за виконання ОСОБА_2 усіх його зобов`язань перед Банком у повному обсязі (далі - Договір поруки).

Відповідно до п. 1.3, 1.4 Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі що і Боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу ( в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплати пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність боржника та Поручителя є солідарною.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов Кредитного договору, Банком, було надіслано поручителю, на адресу, зазначену в Договорі поруки, Вимогу за вих. № 138-3/31-10-654/2008 від 05.12.2008 року, зі змісту якої вбачається, що Банк повідомив Поручителя, що Позичальник не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе зобов`язання. У вимозі Банк попереджає Поручителя, що у випадку не усунення порушень на 30 день з дня отримання вимоги про дострокове повернення кредиту АТ «УкрСиббанк» вимагає виконання ОСОБА_1 зобов`язань за Договором про надання кредиту № 0 від 07 серпня 2007 року, а саме сплатити ПАТ «УкрСиббанку» заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, без врахування нарахованої пені у розмірі 1751,93 доларів США.

Частина 1 ст. 553 та частини 1, 2 ст. 554 ЦК України, передбачають, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно п. 1.3. Договору поруки Поручитель та Позичальник відповідають перед Банком за Кредитним договором як солідарні боржники.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, Постанова від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», п. 24 встановлено: «Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.»

Відповідач ОСОБА_1 в своєму відзиві зазначає, що банк на її адресу направив листа від 23.10.2008 року, яким вимагав повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором № 0 від 07.08.2007 року, у десятиденний строк з дати отримання листа. Оскільки нею зазначений лист було отримано простою кореспонденцією 25.10.2008 року, то строк погашення всієї суми кредиту настав 04.11.2008 року, а отже і порука припинилася через шість місяців, тобто 04.05.2009 року.

Проте, дане твердження є хибним, оскільки в матеріалах справи міститься лист направлений банком ОСОБА_1 за вих. № 138-3/31-10-654/2008 від 05.12.2008 року, зі змісту якої вбачається, що Банк повідомив Поручителя, що Позичальник не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе зобов`язання та попереджає Поручителя, що у випадку не усунення порушень на 30 день з дня отримання вимоги про дострокове повернення кредиту АТ «УкрСиббанк» вимагає виконання ОСОБА_1 зобов`язань за Договором про надання кредиту № 0 від 07 серпня 2007 року, а саме сплатити ПАТ «УкрСиббанку» заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, без врахування нарахованої пені у розмірі 1751,93 доларів США.

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки від 07 серпня 2007 року, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з Договору кредиту № 0 від 07.08.2007, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Згідно з частиною першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Статтею 553 цього Кодексу визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (стаття 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Таким чином порука - це строкове зобов`язання.

Верховним судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду було викладено наступну позицію: «строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора та суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не має права.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов`язань, застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки, необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Таким чином, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців із часу настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, установленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинно бути погашено одноразовим платежем)» (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року по справі N2-1283/11).

Укладений 07 серпня 2007 року договір поруки є підставою для виникнення у сторін зобов`язань відповідно до ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами, якщо дія поруки не припинилась з підстав, передбачених законом.

Строк виконання зобов`язання за Кредитним договором - 07 серпня 2017 року, відповідач з не сплачував сплачувати чергові платежі з 19.12.2011 року та порушив графік їх погашення.

Отже, оскільки, позивач протягом двох років з дня настання строку виконання основного зобов`язання забезпеченого порукою (з 07.08.2007) не пред`явив вимоги (шляхом подачі позовної заяви) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, то порука ОСОБА_1 за зобов`язаннями ОСОБА_2 на момент подачі позовної заяви АК ІБ «Укрсиббанк» (01.06.2009) вже була припиненою, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом та судових витрат з ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідно до довідки ПАТ "Укрсиббанк" від 27.02.2014 року, ОСОБА_2 станом на 27 лютого 2014 року отриманих та непогашених кредитів в АТ "Укрсиббанк" не має.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 247, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Укрдебт плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Укрдебт плюс», , юридична адреса: м. Київ, пр-т С. Бандери, 28-А.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «26» квітня 2021 року.