КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 161/12741/20

Апеляційне провадження 22-ц/824/6281/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія

«Центр фінансових рішень»

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», подану через представника Канюка Ярослава Юрійовича, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Шевченко Т.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання недійсним окремих пунктів договору та застосування наслідків недійсності правочину,

в с т а н о в и в :

у серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», в якому просила визнати недійсними п.п. 3.3.2 та 6.1.1.2 кредитного договору № від 14.11.2016 та застосувати наслідки недійсності вказаних пунктів правочину.

В обґрунтування позову зазначала, що 14.11.2016 нею подано заяву про отримання кредиту, підписанням якої вона підтвердила згоду, що вказана заява разом з умовами отримання кредиту та інших послуг, становлять кредитний договір. Відповідно до вказаної заяви отримала кредит у розмірі 27 135 грн строком на 36 місяців зі сплатою 2 % початкових процентів, 3,19 % щомісячних процентів, та 11,99 % річних процентів. За весь період користування кредитом нею сплачено на користь відповідача 23 100 грн, з яких: 3 415,66 грн річні проценти, 12 112,24 грн щомісячні проценти, 7 572,10 грн тіло кредиту.

Пунктом 3.3.2 кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник має сплачувати щомісячні проценти, які обчислюються від суми кредиту та нараховуються щомісячно. Відповідно до п.п. 6.1.1.2 у другу чергу сплачуються прострочені щомісячні проценти.

26.09.2019 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 20190626, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за кредитним договором, укладеним з нею.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.07.2020 стягнуто з неї на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором від 14.11.2016 у сумі 34 383,23 грн. Вказаним судовим рішенням встановлено, що щомісячні відсотки, плата за які встановлена п.п. 3.3.2 та п.п. 6.1.1.2 кредитного договору є платою за управління кредитом, та нараховані незаконно.

Вважає, що положення п.п. 3.3.2 та п.п. 6.1.1.2 кредитного договору є несправедливими в силу вимог ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відтак, наявні передбачені законом підстави для визнання таких положень договору недійсними.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.08.2020 цивільну справу передано до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18.11.2020 позов задоволено. Визнано недійсними підпункти 3.3.2 та 6.1.1.2 кредитного договору № від 14.11.2016, укладеного між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 , що стосуються сплати щомісячних процентів за управління кредитом. Стягнуто з ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» на користь ОСОБА_1 12 112,24 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, ТОВ «ФК Центр фінансових рішень» подало заяву про те, що вони є належними відповідачами у даній справі, оскільки відступили право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», проте суд не надав оцінку цій заяві. У заяві на отримання кредиту та Умовах отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК Центр фінансових рішень» не міститься жодного посилання на те, що щомісячні проценти - це плата за управління кредитом. Щомісячні проценти - це різновид процентів, а не плата за управління кредитом. У розділі 2 Умов надання кредиту вказано сукупну вартість кредиту, і плата за управління кредитом відсутня. Суд помилково послався на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області суду від 01.07.2020 у справі про стягнення заборгованості з позивачки, оскільки вони не були стороною у тій справі чи учасником справи. Отже при розгляді цієї справи суд зобов`язаний встановити обставини на загальних підставах. Крім того, у справі про стягнення кредитної заборгованості саме ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» називає щомісячні проценти платою за управління кредитом, при цьому жодних доказів про це не надано. Вважає, що суд мав застосувати позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 04.06.2020 у справі № 522/7758/14-ц.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.11.2016 ОСОБА_1 підписала заяву на отримання кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», якою надала згоду, що заява разом з Умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» становлять кредитний договір.

Згідно заяви сума кредиту становить 27 135,35 грн строк надання кредиту - 36 місяців; сукупна вартість кредиту: початковий процент - 2 %; щомісячні проценти - 3,19 %; річні проценти - 11,99 %; щоденна пеня - 0,3.

Згідно довідки ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» від 16.07.2019, станом на 26.06.2019 ОСОБА_1 сплачено на виконання умов кредитного договору грошові кошти у розмірі 23 100 грн, з яких річні проценти - 3 415,66 грн, щомісячні проценти - 12 112,24 грн, тіло кредиту - 7 572,10 грн.

26.09.2019 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором № , укладеним 14.11.2016 з ОСОБА_1 .

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.07.2020, яке набрало законної сили, задоволено частково позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 34 383, 23 грн.

Вказаним судовим рішення встановлено, що нарахована заборгованість у розмірі 14 978,46 грн за щомісячними процентами (платою за управління кредитом) за кредитним договором, є незаконною, внаслідок чого судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в цій частині. При розгляді справи про стягнення боргу ОСОБА_1 просила суд зарахувати 11 795 грн, сплачених нею за управління кредитом у рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту, проте суд відмовляючи у такому зарахуванні, вказав, що остання не позбавлена права звернутися до суду з вимогою про визнання окремих пунктів кредитного договору недійсними та ставити питання про стягнення на її користь сплачених нею коштів за щомісячними відсотками.

За положеннями п.п. 3.3.2 кредитного договору, щомісячні проценти - обчислюються від суми кредиту та нараховуються щомісячно.

Згідно п.п. 6.1.1.2 кредитного договору у другу чергу сплачуються прострочені щомісячні проценти.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, оформлене як плата щомісячних процентів, є несправедливими та рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.07.2020 у стягненні таких сум відмовлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Частина 3 цієї статті надає перелік умов, які є несправедливими та такий перелік не є вичерпним.

Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача (ч. 8 цієї статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим законам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.07.2020, яке набрало законної сили, у справі за позовом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оформленим заявою № на отримання кредиту встановлено, що щомісячні відсотки, плата за які встановлена п.п. 3.3.2 та п.п. 6.1.1.2 кредитного договору є платою за управління кредитом та їх нарахування є незаконним.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд першої інстанції, керуючись вимогами цієї норми, дійшов правильного висновку про те, що п.п. 3.3.2 та п.п. 6.1.1.2 кредитного договору, оформленого заявою № на отримання кредиту є недійсними.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.07.2020 не має преюдиційної сили при розгляді даної справи колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки у обох справах предметом розгляду є один і той же кредитний договір.

Та обставина, що апелянт не був стороною у справі про стягнення боргу, не позбавляє вищезазначене рішення преюдиційної сили.

У разі незгоди з рішенням суду ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» могло оскаржити це рішення, незважаючи на те, що вони не були стороною у спорі, відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України, проте таким правом не скористалися.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги свідчить про заміну кредитора у зобов`язанні, проте стороною договору залишається попередній кредитор.

ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», при цьому обсяг прав та обов`язків за договором не змінився та стороною, з якою укладено договір є ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», а не новий кредитор. Останній отримав лише право вимоги за договором.

За правилами ч. 1 ст. 215 ЦК України при розгляді позовів про визнання правочинів недійсними підлягає встановленню обставини додержання чи недодержання сторонами договору вимог, які встановлені ч. 1-3,5 та 6 ст. 203 цього Кодексу в момент вчинення правочину.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не була стороною кредитного договору в момент його вчинення.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що у даній справі позов заявлено до неналежного відповідача є безпідставними.

Та обставина, що позивачкою сплачено 12 112, 24 грн на користь відповідача на виконання п.п. 3.3.2 та п.п. 6.1.1.2 кредитного договору, які визнано недійсними підтверджено довідкою відповідача та останнім не оскаржується.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції також є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає за виключенням випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 07.05.2021.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук