УХВАЛА

20 травня 2021 року

м. Київ

справа № 565/347/17

провадження № 61-5940ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ждановій В. С. у справі № 565/347/17,

ВСТАНОВИВ :

15 квітня 2021 року ОСОБА_1 надіслав на електронну пошту Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Волинського апеляційного суду від 10 березня 2021 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, тобто, після закінчення строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України. Крім того, всупереч пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не було зазначено підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, заявнику запропоновано звернутись до суду касаційної інстанції з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Волинського апеляційного суду від 10 березня 2021 року; надати уточнену редакцію касаційної скарги, в якій викласти підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга, або, у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 ЦПК України, в касаційній скарзі зазначити обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

18 травня 2021 року ОСОБА_1 надіслав на електронну пошту Верховного Суду заяву про відвід судді Ждановій В. С., в обґрунтування якої посилається на те, що 27 серпня 2020 року звернувся до Кузнецовського міського суду Рівненської області з позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної (судової) влади. Кузнецовський міський суд Рівненської області належним чином не зареєстрував його позовну заяву, не розглянув її відповідно до ЦПК України, не здійснив автоматизований розподіл справи, в наслідок чого рух справи відбувся з порушенням автоматизованого розподілу справи.

Ураховуючи вищевикладене, на підставі пункту 4 частини першої статті 36 ЦПК України, заявляє відвід судді Ждановій В. С.

У відповідності до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (BELUKHA v. UKRAINE N 33949/02, § 49 - 52).

Таким чином, аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що підставами для відводу судді є одночасне існування як суб`єктивного, так і об`єктивного критеріїв.

Оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, Верховний Суд констатує, що відсутні будь-які підстави стверджувати, що суддя Жданова В. С. має та виявляє особисту упередженість під час вирішення процесуальних питань за касаційною скаргою ОСОБА_1 . Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником не надано й судом не здобуто.

За об`єктивним критерієм Верховним Судом підлягає встановленню, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи є побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно підтвердженими.

Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ждановій В. С. не свідчить про наявність підстав, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

У частині першій статті 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Враховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу судді Ждановій В. С., питання про відвід судді відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статями 33, 36, 37, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ждановій В. С. у справі № 565/347/17 визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід судді Ждановій В. С. передати для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Жданова