ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________

28 квітня 2021 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Ковалевської Л.М.,
за участі секретаря Омельчук С.А.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Фастові Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -
В жовтні 2020 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи вимоги тим, що після смерті її матері ОСОБА_4 в 2019 році відкрилась спадщина на все належне їй майно. Спадкоємцями першої черги, після смерті ОСОБА_4 є його діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (відповідачі по справі). Відповідачі до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися, а позивач одна прийняла спадщину через своєчасне подання заяви нотаріусу. При зверненні позивача до нотаріуса з питання отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, їй було відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (оригіналів) на спадкове майно. У зв`язку з вище викладеним позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою судді від 22 березня 2021 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання.
В судове засідання представник позивача адвокат Мельник Т.О. не з`явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позов підтримала в повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, поштою направили на адресу суду письмові заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позовні вимоги визнали, просили їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд приймає визнання відповідачем позову.
Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 02 травня 2019 року Виконавчим комітетом Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київській області, серія НОМЕР_1 (а.с.16).
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 з 30 травня 1975 року (а.с.18).
Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є доньками ОСОБА_4 , що підтверджено їх свідоцтвами про народження та копіями свідоцтв про одруження (а.с. 9,10,11,13,14,15).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Спадкоємцями майна померлої ОСОБА_4 являються її діти (сторони по справі). Позивач ОСОБА_1 в передбачений законом 6 місячний строк звернулася з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Відповідачі не вчиняли жодної з передбачених законом дій для прийняття спадщини після смерті матері заяв до нотаріальної контори в строк 6 місяців не подавали (згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України), на час відкриття спадщини із спадкодавицею не проживали (згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України), за наданням згоди на подання ними заяв про прийняття спадщини після спливу 6 місяців після смерті матері до позивачки не звертались ( згідно ч. 2 ст. 1272 ЦК України).
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають дружина (чоловік) та діти спадкодавця.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно з ч. 3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно».
Також у даному Листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».
Після смерті ОСОБА_4 . Постановою №829/02-31/50 від 01.10.2020, державним нотаріусом Фастівької районної державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю. позивачеві ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований на території АДРЕСА_1 , після смерті її матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.20).
Виходячи з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ «Про нотаріат» відмова нотаріуса є обґрунтованою.
Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.
Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України). Об`єктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України).
У видачі свідоцтва про право на спадковий будинок нотаріусом позивачеві відмовлено в зв`язку з тим, що придбавши за договором купівлі-продажу від 14.10.1985 житловий будинок, ОСОБА_4 не здійснила реєстрацію прав в органі, що здійснював державну реєстрацію нерухомого майна - Фастівському БТІ (а.с.22).
Згідно діючого до 01.01.2013 року цивільного законодавства, стаття 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникало з моменту державної реєстрації правочину.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 купила житловий будинку у колгоспу ім.Леніна, про що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу від 14.10.1985 року. Договір посвідчено секретарем виконавчого комітету Дідовщинської сільської ради 14.10.1985 року (а.с.23).
При цьому секретарем виконавчого комітету Дідовщинської сільської ради було зареєстровано цей договір купівлі-продажу в реєстрі правочинів за №24, чим здійснено, передбачену діючим на той час законодавством, державну реєстрацію правочину. Уклавши договір купівлі-продажу будинку та посвідчивши його і зареєструвавши відповідним чином, ОСОБА_4 стала власником цього майна.
Крім цього, відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 9.06.98 № 121 обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998 - дня набрання чинності Інструкції.
Таким чином, права, набуті у власність до 29.06.1998 з дотриманням установленого порядку набуття, однак без держреєстрації, є такими, що набуті в установленому законом порядку.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового шляху для відновлення порушеного права.
Згідно зі ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати тим документа, який засвідчує його право власності.
Суд, вважає доведеним той факт, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_4 , тому набула право спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований на території АДРЕСА_1 , але не має правовстановлюючого документу про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності правовстановлюючого документа не існує.
Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 223, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст. ст.16, 179, 328, 392, 1218,1261,1268 ЦК України, Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХІII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.М. Ковалевська