Справа № 490/3326/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатін О.В., розглянувши матеріали подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дідик Катерини Андріївни, боржник Товариство з обмеженою відповідальністю «Дагаз Голд», стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Лібро-Трейд», про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,-

ВСТАНОВИВ:

06.05.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дідик Катерини Андріївни, в якому вона просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон керівника юридичної особи ТОВ «Дагаз Голд» - ОСОБА_1 , до виконання зобов`язання, покладеного на нього Наказом № 915/1590/19, виданого 20.12.2019 року про стягнення заборгованості на користь ТОВ «Лібро-Трейд» у сумі 73 255,83 грн.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкової Н.П. від 11.05.2021 року відведено суддю Черенкову Н.П. від розгляду справи за вищезазначеним поданням.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

11.05.2021 року матеріали справи передано на розгляд судді.

Дослідивши матеріали подання, суд зазначає наступне.

З доданих до подання матеріалів вбачається, що 05.05.2020 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бобриньовою К.А. відкрито виконавче провадження № 61960534 з примусового виконання наказу Господарського суду Миколаївської області від 20.12.2019 року у справі № 915/1590/19 про стягнення з ТОВ «Дагаз Голд» на користь ТОВ «Лібро-Трейд» заборгованості у сумі 73 255,83 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Розділом VI Цивільного процесуального кодексу України регулюються процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень саме у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Згідно ч. 1, 4 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Статтею 446 ЦПК України встановлено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Таким чином, в порядку цивільного судочинства державний виконавець може звернутися до місцевого загального суду з поданням про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за невиконаним нею судовим рішенням, ухваленим у цивільній справі, а також за невиконаним рішенням інших органів (посадових осіб).

Крім того, Розділом V Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) врегульовані процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах, а саме, ст. 338 ГПК України встановлено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Статтею 337 ГПК України визначений порядок тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 337 ГПК України тимчасове обмеження фізичної особи-боржника управі виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

З правового аналізу наведених норм вбачається, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника за невиконання судового рішення у господарській справі є одним із процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у господарських справах, а тому підлягає вирішенню судом господарської юрисдикції, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Правила статей 441, 446 ЦПК України не встановлюють виключень з правил предметної підсудності, встановлених статтею 19 ЦПК України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у пунктах 23, 24 свого рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (№29458/04 та №29465/04) відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві … керується законом, що приймається парламентом» (Zand v. Austria № 7360/76); фраза «встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність; термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів; вимога стосовно того, що суд має бути «встановленим законом» є однією з декількох вимог Конвенції та протоколів до неї і встановлює, що дії національних органів мають базуватись на внутрішньому праві; вся організаційна система судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції (Coeme and others v. Belgium №32492/96); суд не є встановленим законом у разі, якщо правила, які регламентують склад суду, не були додержані (Posokhov v. Russia №63486/00, Fedotova v. Russia №73225/01).

Наказ від 20.12.2019 року по справі № 915/1590/19 було видано Господарським судом Миколаївської області, зважаючи на що, на підставі зазначених вище норм, розгляд та вирішення питання щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України віднесено до компетенції Господарського суду міста Києва, оскільки судове рішення, яке перебуває на виконанні, ухвалене саме цим судом за нормами ГПК України.

Державний виконавець має право звернутися з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України у зв`язку з невиконанням судового рішення, ухваленого у господарській справі, до відповідного господарського суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Згідно з частиною дев`ятою статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Суддя вважає можливим застосувати до подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника керівника ТОВ «Дагаз Голд» - ОСОБА_1 , аналогію закону та керується положеннями статті 186 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, вищевказане подання державного виконавця не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ст. 441 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у відкритті провадження у справі за поданням головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дідик Катерини Андріївни, боржник Товариство з обмеженою відповідальністю «Дагаз Голд», стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Лібро-Трейд», про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.

Роз`яснити заявнику, що розгляд справи належить до юрисдикції господарського суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Саламатін