Справа № 344/5598/17
Провадження № 2/344/283/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні спільною земельною ділянкою шляхом зобовязання облаштувати за власний рахунок повноцінний підїзд до квартири АДРЕСА_1 у відповідності до будівельно-технічних норм, стягнення судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні спільною земельною ділянкою шляхом зобовязання облаштувати за власний рахунок повноцінний підїзд до квартири АДРЕСА_1 у відповідності до будівельно-технічних норм, стягнення судових витрат, мотивуючи тим, що вона і відповідачка є користувачем спільної земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Під час проживання в даному будинку відповідач встановив сходи, які повністю загородили під`їзд до її квартири, при цьому не облаштувавши інший повноцінний під`їзд до помешкання відповідачки. Крім того, відповідач створює їй перешкоди у користуванні підвальним приміщенням, яке теж є спільним. Такі дії з боку відповідача не дають їй доступу до мережі водовідведення в разі їх ремонту та повноцінно користуватись спільною ділянкою для обслуговування частини свого будинку. Також, через те, що сходи встановленні прямо на прохідній частині, позивачка постійно змушена проходити по грунтовій частині, що приводить до того, що вона і її діти забруднюють свій одяг та взуття, особливо в дощову погоду. Неодноразові усні звернення відповідач ігнорує, при цьому ще й кожного разу, коли йде через його сходи ображає її. Крім того встановлення даних сходів створює небезпеку у нічний час, так, як позивачка з дітьми неодноразово наштовхувались на них, тим самим пошкоджуючи своє взуття. Вважає, що відповідач перешкоджає в користуванні спільною земельною ділянкою безпідставно та незаконно, з грубим порушенням її законних прав. А тому просить усунути перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою ОСОБА_1 , тобто, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні спільною земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зобовязати ОСОБА_2 облаштувати за власний рахунок повноцінний підїзд до її квартири АДРЕСА_1 , у відповідності до норм чинного законодавства, стягнути судові витрати.

08.11.2018 року позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог, просить суд про усунення перешкод у користуванні спільною земельною ділянкою та усунути перешкоди у користуванні спільним підвалом в будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . В досудовому порядку вона зверталась до відповідача з проханням не чинити перешкод у користуванні спільного підвального приміщення. Однак, ні в досудовому порядку, ні в ході розгляду даної справи сторони не дійшли згоди, щодо користування спільним підвальним приміщенням. На даний час не має змоги здійснити проведення робіт з встановленням відводу каналізації зі свого будинку, так як відповідач шляхом встановлення замків, не дає вільного доступу в підвальне приміщення. А тому просить суд, зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні спільним підвальним приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати покласти на відповідача(а.с.25).

23.04.2018 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву. Відповідно до якого повідомив, що позовні вимоги вважає безпідставними. Відповідач ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1 є співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_2 . Біля будинку знаходиться земельна ділянка площею 0,06 га, яка перебуває у спільному користуванні сторін. В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 створює їй перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою, встановивши до своєї квартири сходи, які загородили повноцінний під`їзд до її квартири. Просить зобов`язати відповідача ОСОБА_2 облаштувати повноцінний під`їзд до її квартири у відповідності до будівельно-технічних норм. Вважає доводи позивачки щодо вчинення їй перешкод в користуванні спільною земельною ділянкою надуманими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Сім`я відповідача проживає в будинку по АДРЕСА_2 з 1992 року, а відповідачка поселилась в квартиру АДРЕСА_3 цього будинку у 2008 році. За час проживання відповідача в будинку і до сьогоднішнього дня під`їзду до квартири позивачки, облаштованого відповідно до будівельно-технічних норм, фактично не існувало і не існує. Навколо будинку росте сад. Вздовж фундаменту належної відповідачу частини будинку знаходилась стара асфальтована доріжка шириною до півтора метра, по якій жильці будинку могли вийти до буд. ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка також мала окрему стежку, яка була прокладена попередніми жильцями квартири АДРЕСА_1 . У 2012 році відповідач ОСОБА_2 провів реконструкцію своєї частини будинку, на що є всі необхідні погодження і дозволи. Станом на 14.06.2012 року відповідачем виготовлено новий технічний паспорт на квартиру. Згідно проекту реконструкції будинку було змінено розташування сходів до квартири АДРЕСА_4 , які частково звузили прохід біля будинку, але не перекрили його повністю. Прохід, який залишився біля сходів, дає можливість позивачці проходити від квартири АДРЕСА_1 . Жодних перешкод в користуванні проходом відповідач сусідам не чинив і завжди намагався дотримуватись добросусідських відносин з сім`єю позивачки. Крім того, після реконструкції своєї частини будинку відповідач за власні кошти провів благоустрій частини прибудинкової території, збудував бетонну доріжку через сад шириною орієнтовно 1,5 метри від виходу з будинку АДРЕСА_5 . Сім`я позивачки також користується цією доріжкою. Облаштування повноцінного під`їзду до будинку відповідно до будівельно-технічних норм, як цього хоче позивачка, в разі необхідності і реальної можливості, повинно вирішуватися не тільки за кошти відповідача, а і за кошти обидвох співвласників житлового будинку (позивачки і відповідача). Тому вимоги позивачки щодо чинення їй пепрешкод в користуванні земельною ділянкою та влаштування за рахунок відповідача під`їзду до квартири позивачки вважає безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. В заяві про збільшення позовних вимог, поданій 08.11.2017 року, позивачка вимагає від відповідача усунення перешкод в користуванні спільним підвалом з метою проведення зі своєї квартири каналізації під квартирою відповідача. Ця вимога є абсурдною, так як у позивачки та відповідача немає спільного підвального приміщення під будинком. Жодних документів про існування такого приміщення вона не надала, а відповідно до схеми зовнішньої мережі водовідведення будинку АДРЕСА_2 позивачка має окремий від відповідача вихід до каналізаційної мережі, який проходить від її квартири через сад в напрямку будинку АДРЕСА_6 . Просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спільною земельною ділянкою шляхом зобов`язання облаштувати за власний рахунок повноцінний під`їзд до квартири АДРЕСА_1 у відповідності до будівельно-технічних норм та усунення перешкод у користуванні спільним підвальним приміщенням відмовити, стягнути з позивачки судові витрати у справі.

Представник позивачки, позивачка в судовому засіданні підтримали позовні вимоги відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 08.11.2017 року, оскільки під час розгляду справи відпали обставини первісного позову щодо перешкод у користуванні спільною земельною ділянкою, а тому просить розглянути справу в межах заявленої позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні спільним підвальним приміщенням.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, оскільки жодних перешкод ні земельною ділянкою, ні на думку позивачки підвального приміщення відповідач не чинить, такі твердження є голослівними, оскільки підвальне приміщення у будинку відсутнє, а доказів того, що відповідач чинить будь-які перешкоди позивачці у матеріалах справи немає.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, встановивши таким чином фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК Україн на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як вбачається з копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.11.2006 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.7).

Як вбачається копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.10.2012 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_7 (а.с.47).

Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

17.11.2016 року позивачка звернулася до ОСОБА_2 з листом-претензією, а саме, просить не чинити перешкоди у користуванні прибудинковою територією, не чинити перешкод у доступі до підвальних приміщень(а.с.8). Проте, у матеріалах справи відсутні будь-які докази належного відправлення чи отримання даного листа-претензії відповідачем.

Статтею 391 ЦК України встановлено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Позивачка як на підтвердження позовних вимог посилається на ксерокопію плану будинку від 10.10.1947 року виданого 10.04.1994 року, який знаходиться по АДРЕСА_8 де під літ. Б зазначено - І поверх, під літ. Б-1 підвал(а.с.98).

Проте, відповідно до технічного паспорту виготовленого 14.06.2012 року на квартиру АДРЕСА_7 та плану квартири, поточної інвентаризації - відсутня інформація щодо наявності підвального приміщення у даному будинку. Інших документальних даних, які б вказували про існування підвального приміщення в буд. АДРЕСА_8 позивачкою суду не надано.

Частинами 1, 2 статті 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Позивачка стверджує, що відповідачем чиняться перешкоди в користуванні підвальним приміщенням та як доказ надала довідку №634 від 10.02.2021 року виданою ГУНП Івано-Франківського відділу поліції, де зазначено, що розглянуто заяву ОСОБА_1 від 01.02.2021 року щодо перешкоджання ОСОБА_2 гр. ОСОБА_1 доступу до підвального приміщення вказаного будинку. Оскільки, ОСОБА_2 по місцю реєстрацї був відсутній то опитати останнього з даного приводу не представилось можливим(а.с.99-101).

Суд не вважає даний доказ належним, оскільки, у ньому відсутні будь-які висновки, щодо порушеного права ОСОБА_1 гр. ОСОБА_2 .

Крім того, суд звертає увагу, що позивачка з заявою до поліції звернулась 01.02.2021 року, а з позовом до суду звернулась ще 27.04.2017 року, таким чином суд приходить до висновку, що ні на час звернення до суду з позовом, ні в процесі розгляду справи позивачкою не доведено, а судом не встановлено факту порушення відповідачем ОСОБА_2 прав та законних інтересів позивачки ОСОБА_1 щодо розпорядження своєю власністю, а даний позов суд розцінює як спонукання позивачкою ОСОБА_1 до вирішення відповідачем ОСОБА_2 своїх особистих майнових інтересів.

Таким чином, судом встановлено, що позивачкою всупереч ст.12, 76 ЦПК Україн не надано суду доказів на підтвердження факту, що відповідачем ОСОБА_2 чиняться перешкоди у користуванні підвальним приміщенням, яке документально не існує, при цьому, не доведено позивачкою, що здійснюється порушення права щодо її власності.

За таких обставин , враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не доведеними, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні спільним підвальним приміщенням ОСОБА_1 шляхом зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні спільним підвальним приміщенням, що знаходиться по АДРЕСА_2 , стягнення судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 29.04.2021 року.

Суддя Пастернак І.А.