Справа № 216/2543/21
Провадження 2-з/216/54/21
УХВАЛА

про забезпечення позову

12 травня 2021 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2021 року на адресу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу разом з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності, надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій остання просить накласти арешт та заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо автомобіля марки MITSUBISHI модель LANCER, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 з постановкою та зберіганням авта в гаражному приміщенні за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Новомосковська, буд.50.

В обґрунтування необхідності накладення арешту заявник зазначає, що 09 серпня 2002 року між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, про що09.08.2020 р. складено відповідний актовий запис № 345.

В період подружнього життя сторонами був придбаний транспортний засіб автомобіль марки MITSUBISHI модель LANCER, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Титульним власником спірного автомобіля є ОСОБА_2 .

На час звернення до суду з заявою про забезпечення позову сторони по справі фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо.

Після фактичного припинення шлюбних відносин спірний автомобіль залишився у користуванні ОСОБА_2 .

Заявник зазначає, що грошові кошти за які був придбаний спірний автомобіль вона отримав від продажу двох власних квартир, права власності на які набуте до укладення шлюбу з ОСОБА_2 та на підставі спадкування, у зв`язку з чим вважає спірний автомобіль особистою приватною власністю.

Оскільки ОСОБА_2 не визнає право власності заявника на спірний автомобіль, вона звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності одного з подружжя.

В межах поданої заявником позовної заяви про визнання права особистої приватної власності одного з подружжя заявник просить суд визнати за нею право власності на спірний автомобіль.

Заяву про забезпечення позову заявник обґрунтовує метою запобігання вчинення ОСОБА_2 , без згоди заявника та всупереч його волі, переоформлення права власності на спірний автомобіль, шляхом відчуження його на користь третіх осіб, що в свою чергу може призвести до утруднення або унеможливлення виконання рішення суду, та з метою забезпечення збереження майна у стані, в якому воно перебуває як щодо якісних, так і кількісних показників такого стану, оскільки використання спірного автомобіля може призвести до погіршення його стану та зменшення його вартості.

Суддя, ознайомившись та дослідивши матеріали заяви, вважає, що заява заявника про забезпечення позовних вимог підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Таким заходом забезпечення позову як арешт суд захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Пленум Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Факт існування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спору про визнання права власності на спірний автомобіль є очевидним.

Факт, перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 між собою у шлюбі підтверджує копією свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_4 .

Факт належності ОСОБА_2 рухомого майна спірного автомобіля підтверджується свідоцтом про реєстрацію ТЗ, серії НОМЕР_3 .

Відповідно до ч.ч. 1, 5-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду)… Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»: Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви. Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Таким чином, з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог і доданих до заяви про забезпечення позову, існування між сторонами спору та реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зважаючи на відповідність обсягу позовних вимог заходам забезпечення позову та їх співмірність, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правовихінтересівзаявникавідможливихнедобросовіснихдійіз боку ОСОБА_2 або третіх осіб з тим, щоб забезпечити заявнику реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь заявника, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так, невжиття заходу забезпечення позову у вигляді арешту та заборони відчуження спірного автомобіля може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, тому що ОСОБА_2 може відчужити даний автомобіль до моменту вирішення спору по суті.

Судом враховано, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від їїо скарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 156, 157, 260 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки MITSUBISHI модель LANCER, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заборонивши будь-яким особам укладати будь-які угоди стосовно цього автомобіля, здійснювати його відчуження, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, направлену на зміну власника цього автомобіля.

У задоволені решти вимог відмовити.

Зустрічне забезпечення не застосовується.

Копію ухвали направити сторонам - для відома.

Копію ухвали направили для виконання до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (вулиця Петра Калнишевського,5 м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область), територіального сервісного центру № 1234 Регіонального сервісного центра Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області (вулиця вулиця Волгоградська, 11/2, Кривий Ріг, Дніпропетровська область), територіального сервісного центру № 1248 Регіонального сервісного центра Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровської області (вулиця вулиця Бикова, 31, Кривий Ріг, Дніпропетровська область), регіонального сервісного центр ГСЦ МВС у Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) (проспект Праці, 16 м. Дніпро) .

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, строк пред`явлення ухвали до виконання 3 роки, до 12.05.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду в порядку, передбаченому ст.355 ЦПК України, протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження цієї ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: М.В. Бутенко