ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 травня 2021 року

м. Харків

справа № 621/2229/14-ц

провадження № 22-ц/818/2108/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання - Супрун Я.С.,

учасники справи:

боржник - ОСОБА_1 ,

стягувач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 30 грудня 2020 року, постановлену у складі судді Філіп`євої В.В.,

УСТАНОВИВ :

У грудні 2020 ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з заявою, у якій просив визнати виконавчий лист від 09.03.2016 по справі № 621/2229/15-ц, виданий Зміївським районним судом Харківської області, таким, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тим, що у 2016 році Зміївським районним судом Харківської області було прийняте заочне рішення, яким з ОСОБА_1 на користь ТОВ « ОТП Факторинг Україна» стягнута заборгованість за кредитним договором, на виконання якого виданий виконавчий лист від 09.03.2016 по справі № 621/2229/15-ц. На підставі зазначеного виконавчого листа було відкрите виконавче провадження та розпочате примусове виконання. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 12.11.2020 замінена сторона виконавчого провадження (стягувач) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за вищезазначеним виконавчим листом на ОСОБА_2 ОСОБА_1 повністю виконав зобов`язання за договором № CL-701/637/2007 від 25.06.2007 перед ОСОБА_2 належним чином до подання дійсної заяви. Оскільки боржник добровільно виконав свої зобов`язання перед cтягувачем існує необхідність визнати виконавчий лист з примусового виконання судового рішення у справі № 621/2229/15-ц таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30 грудня 2020 року у задоволені заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що зобов`язання виникло у заявника на підставі рішення суду, що є обов`язковим, виконавчий лист пред`явлений до виконання. Отже, немає потреби звертатися до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки згідно з п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ " Про виконавче провадження" фактичне виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом передбачене як самостійна підстава для закінчення виконавчого провадження. Виконання рішення суду у справі № 621/2229/15-ц в повному обсязі ОСОБА_1 заявником не доведене.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зобов`язання були виконані за домовленістю сторін, що зазначено у самій заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яку ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції. Зазначене свідчить про те, що стягувач сам визнає, що боржник виконав перед ним всі зобов`язання за виконавчим листом у справі № 621/2229/15-ц та спір між сторонами вирішений у добровільному порядку.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Відповідно до статті 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судовим розглядом установлено, що заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 14.01.2016 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-701/637/2007 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість у розмірі 3076307 грн. 45 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат ( а.с. 97).

09.03.2016 на виконання вищевказаного рішення Зміївського районного суду Харківської області від 14.01.2016 видано виконавчий лист ( а.с. 107).

26.09.2018 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу ( а.с. 119).

30.10.2020 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ОСОБА_2 укладений договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № CL-701/637/2007 від 25.06.2007 (а.с. 154 - 156).

12.11.2020 ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 12.11.2020 за заявою ОСОБА_2 замінено стягувача у виконавчому листі, виданому на виконання рішення у справі № 621/2229/15-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-701/637/2007 від 25.06.2007 з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ОСОБА_2 (а.с. 163).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення виконується в примусовому порядку за виконавчим листом № 621/2229/15-ц та фактичне виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом передбачене як самостійна підстава для закінчення виконавчого провадження. Разом з тим, заявником не надано доказів виконання боржником своїх зобов`язань за рішенням суду у справі № 621/2229/15-ц, а тому відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Проте погодитись з такими висновками не можна з таких підстав.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

Верховний Суд зазначив в постанові від 16.01.2018 по справі № 755/15479/14-ц, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, умовно можна поділити на дві групи: процесуально-правові та матеріально-правові. До перших відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі знайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. До матеріально - правових підстав відносяться встановлені ст.ст. 598 - 609 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) загальні підстави припинення зобов`язань.

Отже, однією з підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є відсутність обов`язку боржника у зв`язку з його добровільним виконанням (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Визнання - це повідомлення стороною чи іншими особами, що беруть участь у справі, обставин, що підтверджують наявність чи відсутність фактів, які за законом повинні доводити друга сторона чи інші особи.

Процесуальним наслідком визнання в цивільному процесі однією зі сторін факту встановленим, є набуття фактом безспірного характеру і звільнення другої сторони від його доказування.

Частинами 1-3 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як убачається з доводів апелянта, який є стягувачем за виконавчим листом у справі № 621/2229/15-ц, зобов`язання за кредитним договором № CL-701/637/2007 від 25.06.2007 ОСОБА_1 , який є боржником, виконані за домовленістю сторін в добровільному порядку в повному обсязі. Судова колегія уважає, що факт виконання зобов`язання, який підтверджується стягувачем, не має викликати сумнівів щодо достовірності цього факту або добровільності його визнання стягувачем.

Оскільки зазначеними доказами підтверджується відсутність обов`язків ОСОБА_1 , що виникли на підставі заочного рішення Зміївського районного суду Харківської області від 14.01.2016 у справі № 621/2229/15-ц, у зв`язку з їх виконанням боржником у добровільному порядку та відсутність у стягувача ОСОБА_4 претензій до боржника, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання виконавчого листа у справі № 621/2229/15-ц таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 30 грудня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати виконавчий лист від 09.03.2016 по справі № 621/2229/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № CL-701/637/2007 від 25.06.2007, виданий Зміївським районним судом Харківської області, таким, що не підлягає виконанню.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Тичкова

Судді : С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук