Справа № 188/181/21
Провадження № 4-с/188/3/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року смт.Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Лукіна Л.Г.

справа №188/181/21

скаржник: ОСОБА_1

старший державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)

стягувач ОСОБА_1

скарга на рішення та бездіяльність державного виконавця

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на дії державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

В обґрунтування скарги зазначив, що постановою старшого державного виконавця Петропавлівського відділу ДВС Сєровою K.M. від 23.12.2019 року виконавче провадження ВП № 50806951 передано на виконання Соборному відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Підставою для прийняття даного рішення в постанові зазначається, що боржницю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 08.02.2017 року було об`явлено у розшук. В подальшому її місце знаходження було встановлено, тобто боржниця проживає за адресою: АДРЕСА_1 і дана територія підвідомча Соборному відділу ДВС міста Дніпро.

Не погодившись з даним рішенням державного виконавця Петропавлівського відділу ДВС Сєрової K.M., скаржник оскаржив її дії до суду, суд визнав постанову такою, що відповідає вимогам законодавства.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2019 року замінено стягувача ОСОБА_3 по виконавчому провадженню, відкритого за виконавчим листом № 188/548/15-ц виданого 10.08.2015 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_4 і.п.н. НОМЕР_1 та ОСОБА_5 , і.п.н. НОМЕР_2 у зв`язку з невиконанням зобов`язання за договором позики від 12.10.2014 року в розмірі 50 000 грн., та судові витрати у розмірі 505.00 грн., а всього - 50 505 грн. на правонаступника - ОСОБА_1 .

09 лютого 2021 року через поштове відділення міста Першотравенська Дніпропетровської області, рекомендований лист № 967, скаржник отримав постанову Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі ПС МУМЮ (м, Дніпро) про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.02.2021 року ВП № 50806951, виконавчий лист № 188/548/15-ц, виданий 10.08.2015 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , і.п.н. НОМЕР_1 та ОСОБА_5 і.п.н. НОМЕР_2 борг в сумі 50 000 гривень та судові витрати по справі у розмірі 505.00 грн., на користь ОСОБА_3 , в якій зазначалося, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними і в зв`язку з цим вищевказаний виконавчий лист № 188/548/15-й, виданий 10.08.2015 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області, повертається стягувачу.

З постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.02.2021 року ВП № 50806951 скаржник не згоден з наступних підстав.

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Діяльність органів державної виконавчої служби здійснюється з дотриманням принципів: верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; обов`язковості виконання рішень; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження.

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція), яка гарантує право на справедливий суд. Так, у справі «Горнсбі проти Греції» указаний суд у своєму рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду ».

Згідно частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов 'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.02.2021 року ВП №50806951, старший державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Тичинський Д.Є. зазначив причину повернення, а саме: «У боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такою майна виявились безрезультатними», що говорить про поверхневий підхід та ухилення державного виконавця від виконання своїх службових обов`язків і тому рішення про повернення виконавчого документу стягувачу є незаконне, а дії державного виконавця неправомірні.

По виконавчому провадженню ВП № 50806951, старший державний виконавець Тичинський Д.Є. зобов`язаний був здійснити заходи примусового виконання виконавчого документа № 188/548/15-ц виданого 10.08.2015 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області у відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», де заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника; у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника: заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном. яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом,

Відповідно до частини 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, те рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Скаржник просить суд визнати рішення, дії старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Тичинського Д.Є . щодо повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.02.2021 року ВП № 50806951 .

В судове засідання скаржник не з`явився, про час та місце був належним чином повідомлений.

Державний виконавець теж в судове засідання не з`явився.

Про час та місце судового розгляду Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) був належним чином повідомлений, як юридична особа, шляхом направлення повістки електронною поштою на офіційну адресу відділу 17.02.2021 року та 25.02.2021 року .

Крім того, разом з повістками до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) була направлена ухвала суду з вимогою про витребування копії матеріалів виконавчого провадження № 50806951.

Ухвала суду Соборним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про витребування копії матеріалів виконавчого провадження № 50806951, не виконана, до суду відділом державної виконавчої служби не надано будь яких заяв про перенесення розгляду скарги.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши скаргу суд приходить до висновку, скарга підлягає задоволенню.

У постанові про повернення виконавчого документу стягувачу від 04.02.2021 року зазначено, що стягнення є солідарним, з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Законом України «Про виконавче провадження» ч.2 ст.4 передбачено, що у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Відповідно до Правової позиції, викладеної у Постанові ВП ВС від 30.06.2020 по справі № 638/18231/15-ц (№ в ЄДРСР 90458942) Велика Палата Верховного Суду підтримала правовий висновок Верховного Суду України щодо солідарної відповідальності подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, визначивши, що при вирішенні спору про порядок виконання колишнім подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, якщо питання про поділ цих зобов`язань не було зі згоди кредитора вирішене при поділі спільного майна цього подружжя, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном.

Положеннями ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

В постанові зазначено, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення, а про відсутність коштів, відповідно до ст.48 цього Закону, не зазначено.

Крім того, державним виконавцем, на виконання ухвали, не надано суду докази про здійснення заходів щодо розшуку такого майна та коштів.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно ст.13 Закону, за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Відповідно до Правової позиції Постанови ВС від 11.11.2019 по справі № 337/474/14-ц тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Також відповідно до правового висновку ВС у справі № 6-599цс17, за положеннями статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Згідно з частиною першою статті 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) міститься висновок про те, що «поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена». Частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яке може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

При вирішенні цього питання слід ураховувати, що відповідно до частини другої статті 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Крім того, в Постанові ВС від 01.04.2020 по справі № 462/518/18 (№ в ЄДРСР 88574949) чітко зазначено, виконавець перед вирішенням питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника повинен з`ясувати питання, чи не володіє він даним нерухомим майном спільно з іншими особами, після чого вирішувати питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Положеннями ст. 543 ЦК України передбачено у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором

Відповідно до вимог п. 7 розділу Загальних положень Інструкції

з організації примусового виконання рішень, в Постанові як окремому документі, в мотивувальній частині зазначаються мотиви, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, відповідно до змісту постанови державним виконавцем не перевірено наявність у ОСОБА_4 спільного майна з солідарним боржником та іншими особами, не перевірено наявність власних коштів боржника, відсутність спільних коштів боржника з іншими особами.

Керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження» ст.ст.258, 260-261, 447 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення та бездіяльність державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задовольнити.

Визнати постанову, дії старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Тичинського Дмитра Євгеновича щодо повернення виконавчого документа стягувачу (в/лист № 188/548/15-ц виданий 10.08.2015 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області) ВП № 50806951 - неправомірними.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.02.2021 року ВП № 50806951

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, Петропавлівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) повідомляє суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О. М. Курочкіна