Справа № 234/6083/20
Провадження № 2/234/903/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Лутай А.М.,

за участю: секретаря судового засідання Зеленкової С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Краматорськ Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі, який після неодноразового збільшення позовних вимог, становить 68 072,00 гривні, посилаючись на те, що в неї та її колишнього чоловіка, ОСОБА_2 , є спільна дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Краматорського міського суду по справі № 2-1561/2011 від 21.04.2011 року з Відповідача на її користь підлягають стягненню аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки заробітку починаючи з 01.04.2011 року і до дня повноліття дитини. Донька ОСОБА_3 весь час мешкає з позивачкою. Відповідач аліменти не сплачує. Станом на дату подання заяви набрало законної сили рішення Краматорського міського суду (справа № 234/7088/19) зі стягнення з відповідача на користь позивачки пені за несвоєчасно сплачені аліменти в сумі 37 290,00 грн. Донька, у зв`язку із певними вадами зору, потребує регулярного медичного обстеження та придбання коригуючих контактних лінз, у зв`язку з чим вона ( ОСОБА_1 ) несе витрати на медичні обстеження дитини, купівлю оптичних пристроїв для покращення зору, проходження процедур та оплати відпочинку дитини у оздоровчих дитячих таборах. Враховуючи той факт, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, має заборгованість зі сплати аліментів, позивачка просить стягнути з відповідача кошти в рахунок додаткових витрат на дитину в сумі 68 072,00 грн.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 27.04.2020 року відкрито провадження по справі, призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи.

02 вересня 2020 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що позивач з позовом згоден частково, оскільки, викладене позивачкою не в повній мірі відповідає дійсності. Позивачка жодним чином не узгоджує з відповідачем питання виховання чи утримання доньки, розповсюджує неправдиву інформацію щодо його участі у її житті та утриманні, налаштовує доньку проти нього. Він постійно турбується про доньку, передаючи кошти своїм батькам, що проживають в м. Краматорську, які донька отримує від них регулярно. Він завжди приймав участь у додаткових витратах на дитину, купував путівки до оздоровчих таборів. Відповідно до рішення Краматорського міського суду від 21.04.2011 року (справа №2- 1561/2011) з нього на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку, починаючи з 01.04.2011 року і до повноліття дитини, які ним сплачуються постійно. Після звільнення він офіційно працевлаштований не був. Аліменти сплачувались через відділення №1 Краматорськ Донецької дирекції ПАТ «Укрпошта» адресними поштовими переказами. Так зазначає, що з наданої медичної карти доньки вбачається, що їй 08.04.2016 року встановлено діагноз: міопія. В зв`язку з чим прописано постійне носіння окулярів. Відповідачкою ж надані договори про надання медичних послуг з підбору лінз та програми рефракційної терапії, які носять рекомендаційний характер. Питання щодо придбання дорого вартісних лінз позивачка з відповідачем не узгоджувала та приймала рішення на свій розсуд без рекомендацій лікаря-окуліста. Вказує, що копії абонементу в басейн із зазначенням вартості 1 500,00 грн від 10.05.2015р та путівки до КП «ОДМСОК» «Перлина Донеччини» із зазначенням вартості 1 764,00 грн, надані позивачкою, не є належними доказами, оскільки не є платіжними документами та не підтверджують їх придбання. Крім того, до суми додаткових витрат позивачкою включено вартість платних медичних послуг за договором №98 в сумі 2 500,00 грн, але відсутній платіжний документ, що підтверджував би оплату цих послуг. Договір не є платіжним документом, а відтак є неналежним доказом. Надана позивачкою копія договору №114 про надання медичних послуг не містить дати його укладення та підпису ТОВ «Діагностика. Визначаючи розмір додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_6 , представник відповідача просить суд виходити з принципу рівності прав та обов`язків обох батьків, врахувати зазначене нею у відзиві і те, що на утриманні відповідача перебувають малолітня донька ОСОБА_7 та дружина, яка не працює, здійснює догляд за дитиною до 3-х років. Ці обставини мають істотне значення.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивачки надав суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивачки, на задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 наполягав.

Відповідач та його представник, в судове засідання не з`явились, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника, позов підтримали частково, з огляду на аргументи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 18.10.2003 року Слов`янським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, позивачка - ОСОБА_1 є матір`ю, а відповідач ОСОБА_2 - батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач з 10.07.2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області по справі № 2-1561/2011 від 21.04.2011 року з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки заробітку починаючи з 01.04.2011 року і до дня повноліття дитини.

Згідно рішення Краматорського міського суду від 19.10.2020 року з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 37290,00 грн.

На теперішній час дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з медичною документацією, ОСОБА_3 встановлено діагноз: міопія середнього ступеня обох очей. Дитина потребує постійного підтримуючого лікування, регулярного медичного обстеження та придбання коригуючих лінз.

У зв`язку з захворюваннями ОСОБА_5 , позивачка за період з 2015 року по лютий 2021 року понесла додаткові витрати на дитину, які пов`язані з медичними обстеженнями та консультаціями, купівлею медикаментів та оптичних пристроїв, оплатою відпочинку дитини у оздоровчих таборах та вирішенням інших життєво необхідних питань.

На підставі статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із вимогами частини першої статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Тобто, поряд із аліментами на дитину батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину.

Відповідно до вимог частини другої статті 185 Сімейного кодексу України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні.

Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. Тобто, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину і обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

Обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обов`язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб.

Інтереси дитини при вирішенні вказаного спору є більш важливими за інші обставини, тому що стягнення додаткових коштів призначена саме для дитини та її потреб, а не для матері.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси та обставини, що мають істотне значення.

У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково, враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Дослідивши письмові докази, якими позивачка обґрунтовує розмір понесених нею додаткових витрат на дитину, суд зазначає, що згідно наданої позивачкою медичної карти доньки, останній ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено діагноз: міопія. В зв`язку з чим прописано постійне носіння окулярів. Однак, позивачкою надані договори про надання медичних послуг з підбору лінз та програми рефракційної терапії, які носять рекомендаційний характер. Копії абонементу в басейн із зазначенням вартості 1 500,00 грн. від 10.05.2015р. та путівки до КП «ОДМСОК» «Перлина Донеччини» із зазначенням вартості 1 764,00 грн та 3528,00 грн, надані позивачкою, не є належними доказами, оскільки не є платіжними документами та не підтверджують їх придбання. Крім того, до суми додаткових витрат позивачкою включено вартість платних медичних послуг за договором №98 від 10.01.2020 в сумі 2 500,00 грн. (надана копія договору), але відсутній платіжний документ, що підтверджував би оплату цих послуг. Договір не є платіжним документом, а відтак є неналежним доказом понесених позивачкою витрат.

Виходячи з наведеного, позивачкою доведені належними доказами додаткові витрати на дитину у розмірі 58 780,00 грн.= 68072,00 грн. (1 500,00 грн.+1764,00 грн.+ 3528,00 грн +2500,00 грн.).

З урахуванням принципу рівності прав та обов`язків батьків, доля відповідача у додаткових витратах на дитину становить 29 390,00 грн.= 58 780,00 грн./ 2.

Враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а саме, незадовільним станом здоров`я дитини, необхідним лікуванням, купівлею медикаментів та оптичних пристроїв, виходячи з наданих платіжних документів, які є належними доказами у справі, а також з рівності участі батьків у таких витратах, приймаючи до уваги наявність у відповідача на утриманні малолітньої дитини від другого шлюбу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на дитину, у розмірі 25 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 840,80грн.

Керуючись ст.ст.141, 180, 185 Сімейного кодексу України, ст.ст.10-13, 77-81, 89, 133, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , додаткові витрати на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у сумі 25 000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в дохід держави у сумі 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М.Лутай