Дата документу 06.09.2021
Справа № 937/3293/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«06» вересня 2021 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Сметаніної А.В.,
за участі секретаря - Горбань Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Мелітополі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3219208 від 10.07.2019 року у розмірі 17 000,00 гривень та судові витрати у розмірі 2 270,00 гривні, посилаючись на те, що 10.07.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 3219208, згідно з умовами якого відповідач отримала 5 000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитний договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 09.08.2019 року. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, а відповідач зі свого боку не виконала умов кредитного договору. 22.10.2019 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Кредит - Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги № 40-МЛ від 22.10.2019 року, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передав ТОВ «Кредит - Капітал» право вимоги за кредитним договором № 3219208 від 10.07.2019 року. Станом на 10.07.2021 року сума заборгованості відповідача становить 17 000,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 000,00 гривень, прострочена заборгованість за комісією - 500,00 гривень, прострочена заборгованість за відсотками - 9 000,00 гривень, строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 гривень, строкова заборгованість за комісією - 0,00 гривень, строкова заборгованість за відсотками - 0,00 гривень, штрафи та пеня - 2 500,00 гривень.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надав клопотання в якому просить провести розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання, призначене на 06.09.2021 року на 09.30 годину не з`явилася з невідомої суду причини, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, конверт з судовою повісткою та іншими документами, надіслані їй за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання: АДРЕСА_1 , повернувся до суду, причина повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».
У відповідності до ч.10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказі за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилася в судове засідання без поважних причин та не повідомила про причини неявки, відзив на позовну заяву не подала, позивач не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення, тому суд, з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та у зв`язку з неявкою відповідача фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.
10.07.2019 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3219208, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 5 000,00 гривень строком на 30 днів з 10.07.2019 року. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 09.08.2019 року /а.с.5-7/.
ТОВ «Мілоан» умови договору виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 5 000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 424552.
Відповідно до договору відступлення прав вимоги № 40-МЛ від 22.10.2019 року ТОВ «Мілоан» відступило право грошової вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» у тому числі і по кредитному договору № 3219208 від 10.07.2019 року укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 /а.с.9-15/.
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 3219208 від 10.07.2019 року, заборгованість ОСОБА_1 станом на 03.11.2020 року становить 17 000,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 000,00 гривень, прострочена заборгованість за комісією - 500,00 гривень, прострочена заборгованість за відсотками - 9 000,00 гривень, строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 гривень, строкова заборгованість за комісією - 0,00 гривень, строкова заборгованість за відсотками - 0,00 гривень, штрафи та пеня - 2 500,00 гривень /а.с.16/.
Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Стаття 627 ЦК України та ст.6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як вбачається із матеріалів справи оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до ч. 1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".
Нормою ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Також, приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що кредитний договір був підписаний ОСОБА_1 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, про що свідчить довідка про ідентифікацію /а.с.8/.
Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов висновку про те, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства, що передбачено статтею 526 ЦК України
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Крім того, відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Звертаючись до суду, позивач просить стягнути з відповідача також прострочену заборгованість за комісією - 500,00 гривень, прострочену заборгованість за відсотками - 9 000,00 гривень, штраф та пеню - 2 500,00 гривень.
На підтвердження розміру вказаних сум, позивачем надано виписку з особового рахунку за кредитним договором (а.с.16), яку суд визнає належним та допустимим доказом та приймає як вірну.
Кредит надавався відповідачу в сумі 5000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3000,00 гривень, які нараховувалися за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, строком на 30 днів.
Таким чином, відсоткова ставка за користування кредитними коштами була відома відповідачу у момент укладення договору.
Вказана позиція цілком узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеної у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 р.
На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 17 000,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 000,00 гривень, прострочена заборгованість за комісією - 500,00 гривень, прострочена заборгованість за відсотками - 9 000,00 гривень, штрафи та пеня - 2 500,00 гривень.
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 270 гривні 00 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 512, 514, 525, 526, 536, 610, 611, 625, 629, 1046, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» заборгованість за кредитним договором № 3219208 від 10.07.2019 року в розмірі 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень 00 копійок, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 000 /п`ять тисяч/ гривень 00 копійок, прострочена заборгованість за комісією - 500 /п`ятсот/ гривень 00 копійок, прострочена заборгованість за відсотками - 9 000 /дев`ять тисяч/ гривень 00 копійок, штрафи та пеня - 2 500 /дві тисячі п`ятсот/ гривень 00 копійок та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 /дві тисячі двісті сімдесят/ гривень 00 копійок, а всього 19 270 /дев`ятнадцять тисяч двісті сімдесят/ гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його складення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування та ім`я сторін та інших учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 06 вересня 2021 року.
Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду
Запорізької області: А.В. Сметаніна