Справа № 466/1535/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Едера П. Т.

секретаря с/з Репети К. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Техвоєнсервіс» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

01 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до Концерну «Техвоєнсервіс» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, у якій просив суд ухвалити рішення яким стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс», на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 33108,51 грн. (тридцять три тисячі сто вісім гривень 51 копійку); стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс», на його користь середній заробіток з розміру 338,11 грн. (триста тридцять вісім гривень 11 копійок) в день за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 11 травня 2019 року по день фактичного розрахунку та стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс», на його користь завдану моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 копійок).

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача.

Позивач зазначив, що він працював на Львівському автомобільному ремонтному заводі філії Концерну «Техвоєнсервіс» з 30 жовтня 2018 року, де займав посаду інженера з охорони навколишнього середовища і був звільнений з роботи 11 травня 2019 року за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України), згідно наказу № 63-к від 11 травня 2013 року.

В день звільнення він повідомив адміністрацію підприємства, що хоче отримати повний розрахунок по заробітній платі, оскільки у нього є заборгованість по сплаті аліментів та на його утриманні перебуває вагітна дружина.

Однак розрахунку по заробітній платі він не отримав, заборгованість по заробітній платі складає 33108,51 грн. (тридцять три тисячі сто вісім гривень 51 копійку).

Позивач зазначив, що 30.10.2019 він звернувся до Шевченківського районного суду із позовом про стягнення з Львівського автомобільного ремонтного заводу філії Концерну «Техвоєнсервіс» заборгованості з виплати заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

Заочним рішення Шевченківського районного суду м. Львова стягнуто з Львівського автомобільного ремонтного заводу філії Концерну «Техвоєнсервіс» на його, користь ОСОБА_1 33108,51 грн. (тридцять три тисячі сто вісім гривень 51 копійку) заборгованості по заробітній платі, 82 836,95 (вісімдесят дві тисячі вісімсот тридцять шість гривень дев`яносто п`ять коп.) заборгованості по середньому заробітку за весь час затримки розрахунку та 5 000,00 (п`ять тисяч гривень) завданої моральної шкоди.

На виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16.01.2020 позивачем подано виконавчий лист до Личаківського ВДВС у м. Львові, яким в подальшому розглянута заява від 24.02.2020 щодо примусового виконання.

За результатами розгляду заяви позивачу повідомлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань Філія Концерну «Техвоєнсервіс» Львівського автомобільного ремонтного заводу, відсутня. Філія Концерн «Техвоєнсервіс» Львівський автомобільний ремонтний завод не може бути стороною виконавчого провадження. Тому змушений звернутись до суду за захистом свої прав.

Обґрунтування заперечень відповідача.

Представником відповідача Концерну «Техвоєнсервіс» відзив на позовну заяву у встановлений судом строк та порядок подано не було.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 04 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, 21 квітня 2021 року на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, на вимозі щодо стягнення моральної шкоди не наполягав (а. с. 30).

Представник відповідача Концерну «Техвоєнсервіс» у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано 29.03.2021 (а. с. 27), заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, причин неявки не повідомив, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, повно та всебічно дослідивши усі докази у справі, суд приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Концерном «Техвоєнсервіс», Філія Концерн «Техвоєнсервіс» Львівський автомобільний ремонтний завод на посаді інженера з охорони навколишнього середовища, що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_1 , копія якої долучена до матеріалів справи (а. с. 5-7).

Згідно довідки, виданої Концерн «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод» позивач ОСОБА_1 працював на посаді інженера з охорони навколишнього середовища філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод» з 30.10.2018 (наказ № 84-к від 29.10.2018) до 11.05.2019 (наказ (№ 63-к від 11.05.2019) та має нараховану, але невиплачену заробітну плату за період з жовтня 2018 року по травень 2019 року в сумі 33108,51 грн. (а. с. 11).

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань Філія Концерну «Техвоєнсервіс» Львівського автомобільного ремонтного заводу, відсутня. Філія Концерн «Техвоєнсервіс» Львівський автомобільний ремонтний завод не є стороною виконавчого провадження.

Згідно ст. 2 КЗпП України, право громадян на працю - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом.

Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

У нормі ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 95 КЗпП України, мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 40 Бюджетного кодексу України, розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період визначається Законом про Державний бюджет України.

Так, згідно довідки про доходи, виданої позивач ОСОБА_1 працював на посаді інженера з охорони навколишнього середовища філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод» з 30.10.2018 до 11.05.2019 та має нараховану, але невиплачену заробітну плату за період з жовтня 2018 року по травень 2019 року в сумі 33108,51 грн. (а. с. 11).

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995, та відповідно до довідки про нарахування заробітної плати інженера з охорони навколишнього середовища Львівського автомобільного ремонтного заводу філії Концерну «Техвоєнсервіс», розмір грошового забезпечення позивача за повні два місяці перед звільненням, а саме: березень, квітень 2019 року, становить 20625,00грн. (8625,00грн. за березень 2019 року та 12000,00грн. за квітень 2019 року). А тому, з розрахунку 20625,00грн./61день, середня заробітна плата за день становить 338,11грн.

Враховуючи наведене, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 за період з жовтня 2018 року по травень 2019 року становить 33108,51грн., середній заробіток, виходячи з розміру 338,11 грн./день за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 11 травня 2019 року по день фактичного розрахунку.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Разом з тим, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 30000,00грн. позивач зазначає, що у зв`язку з невиплатами заробітної плати в повному обсязі на протязі восьми місяців та понад двадцять місяців з моменту звільнення, йому заподіяна значна моральна шкода, так як він зараз перебуває у матеріальній скруті через брак коштів, не можу отримувати зароблені ним кошти. У нього є заборгованість зі сплати аліментів в сумі 14512,94грн., що підтверджується розрахунком від 02.09.2019 ВП № 35480965, виданим державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби м. Львова. ІНФОРМАЦІЯ_1 в нього народився син ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 13.08.2019 (а. с.16), а тому змушений відмовляти собі та членам своєї сім`ї у предметах першої необхідності, повинен позичати кошти у своїх знайомих, що в даний час є принизливим, з метою прогодувати себе та свою сім`ю, у зв`язку з чим переносить великі моральні страждання у вигляді переживань за завтрашній день. Оцінює розмір моральних збитків в сумі 30000,00грн., які просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. А у випадку відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України, незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдана шкоди повинна бути доведена.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач дійсно перебував у трудових відносинах із відповідачем з 30 жовтня 2018 року по 30 червня 2020 року, йому нараховано, але не виплачено заробітну плату, тому з відповідача слід стягнути 33108,51грн. заборгованості по заробітній платі та стягнути середній заробіток, виходячи з розміру 338,11 грн./день за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 11 травня 2019 року по день фактичного розрахунку. Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 30000,00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 копійок), то в цій частині позовних вимог слід відмовити у зв`язку із недоведеністю.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 43 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», ст. ст. 94, 95, 115, 117, 237-1 Кодексу законів про працю України, п. 8 ч. 1 ст. 40 Бюджетного кодексу України, ст. ст. 23, 1167, 1173 ЦК України, ст. ст. 5, 13, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 заборгованість по заробітній платі в сумі 33108,51 грн. (тридцять три тисячі сто вісім гривень 51 копійку).

Стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , середній заробіток з розміру 338,11 грн. (триста тридцять вісім гривень 11 копійок) в день за несвоєчасний розрахунок при звілльненні за період з 11 травня 2019 року по день фактичного розрахунку.

В задоволенні позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 30000,00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 копійок) відмовити.

Стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс», на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Концерн «Техвоєнсервіс», , місцехнаходження: 03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 квітня 2021 року.

Суддя П. Т. Едер