Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

в складі: головуючого судді - Решетова В.В.

секретар судового засідання - Сушко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новотроїцьке Херсонської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Новотроїцька селищна рада Херсонської області про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна дулянка сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Новотроїцької селищної ради Херсонської області. Вона з ОСОБА_2 проживала онією сім`єю з 2014 року і по день смерті. Інших спадкоємців не має. Встановлення факту їй необхідно для прийняття спадщини. Просила встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період з 2014 року по 14.01.2021 рік.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, навела доводи, аналогічні доводам, викладеним в заяві. Допитана в якості свідка ОСОБА_1 суду показала, що після смерті дружини ОСОБА_2 , вона та її чоловік стали ним опікуватись, так як родичів на території с. Чкалове у нього не було. У нього був брат, який проживав колись в Білорусії, але де саме він проживає на даний час вона не знає. В 2013 році ми запропонували ОСОБА_2 щоб харчувались разом, вона прала його білизну, прибирала, купувала одяг, ночувати він ходив до себе додому на вул. Центральна с. Чкалове, а з березня 2014 року почав жити разом з нею та чоловіком. За життя він віддавав їм пенсію для проживання. Заповіт склав на її чоловіка. З листопада 2020 року вона та її чоловік захворіли на короно вірус, довго перебували у лікарні, її чоловік помер. В цей час за ОСОБА_2 доглядав його друг ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у себе вдома за адресою вул. Центральна (Таврійська) в с. Чкалове. Просила позов задовольнити.

Представник заінтересованої особи до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Свідок ОСОБА_5 , який є сином заявниці, суд показав, що після смерті тітки ОСОБА_6 , її чоловік ОСОБА_2 через два тижні почав ходити до них додому їсти, прати білизну, купатись. В побуті він був безпомічним, пенсію віддавав його матері ОСОБА_1 . Бувало залишався спати у них, але боявся залишати надовго свій будинок. У ОСОБА_2 в їхньому будинку була своя кімната. Приблизно рік тому йому стало взагалі погано і він став проживати у будинку батьків постійно. Після того як його батьки захворіли за ОСОБА_2 доглядав ОСОБА_7 . Помер ОСОБА_2 в своєму будинку за місцем його реєстрації. Він, як син ОСОБА_1 , до неї приїжджає один два рази на місць, тоді інколи бачив ОСОБА_2 особисто, а інколи за його проживання в будинку батьків розповідала мати.

Свідок ОСОБА_8 , яка є сусідкою заявниці, суду показала, що ОСОБА_2 , після смерті його дружини став ходити вранці, в обід та ввечері до ОСОБА_1 , а вже останній рік, коли йому стало зовсім зле, він проживав у заявниці. Після того як ОСОБА_9 захворіли, ОСОБА_2 став проживати у своєму будинку по АДРЕСА_1 . Вона за проханням ОСОБА_1 завозила ОСОБА_2 гроші в сумі 500,00 грн. та передавала йому, що коли ОСОБА_1 одужає, то буде йому допомагати. Він їй повідомив, що за ним доглядає ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_4 , який є односельцем заявниці, суду показав, що ОСОБА_2 проживав з жінкою та сином, які на даний час померли. Після смерті дружини ОСОБА_2 спочатку, приблизно рік, харчувався вдома, а потім почав харчуватись у ОСОБА_1 . Пізніше став проживати постійно в будинку ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши доводи заявника та її представника, пояснення свідків, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 18.01.2021 року Новотроїцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З інформаційної довідки зв Спадкового реєстру від 29.04.2021 року №64564961 вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, за прийняттям спадщини ніхто не звертався.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що згідно довідки виданої старостою ОСОБА_10 від 05.02.2021 року №179 за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювали догляд ОСОБА_11 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_1 на протязі п`яти років; довідки від 05.02.2021 року №180, з якої вдачається, що ОСОБА_1 провела поховання ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чкалове, Генічеського району Херсонської області. На день смерті проживали разом та вели спілне господарство.

Окрім цього, згідно паспорта заявниці, вона зареєстрована в АДРЕСА_2 .

Суд, аналізуючи зазначені письмові докази та враховуючи пояснення свідків, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - постанова), якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів.

Відповідно до п. 21 постанови, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги може належати жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Як зазначив Верховний Суд в своїй Постанові від 21 березня 2019 року у справі №461/4689/15-ц, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Заявником ОСОБА_1 на підтвердження заявлених вимог надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , довідку від 05.02.2021 року №179, відповідно до якої за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювали догляд ОСОБА_11 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_1 на протязі п`яти років; довідку від 05.02.2021 року №180, з якої вбачається, що ОСОБА_1 провела поховання ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чкалове, Генічеського району Херсонської області. На день смерті проживали разом та вели спілне господарство.

З наданих довідок не вбачається факт проживання заявниці з ОСОБА_2 з 2014 року по 14.01.2021рік, а підтверджується лише той факт, що ОСОБА_1 здійснювала догляд за ОСОБА_2 , та здійснила його поховання, жодних переконливих доказів, надання квитанції про оплату комунальних послуг, земельного податку, оплату будівельних матеріалів для ремонту будинку тощо, які б вказували про фактичне проживання заявника з померлим з 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , суду не надано.

Суд критично ставиться до показів свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , які є особами зацікавленими, так як є близькими родичами чи знаходяться в тісних відносинах з заявником та не мають можливості об`єктивно розглядати ситуацію, яка розбирається.

Показання свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні суперечать показанням інших свідків допитаних в судовому засіданні. Свідок ОСОБА_4 не вказав, що померлий з заявницею проживав однією сім`єю п`ять років, а навпаки вказав, що він певний період часу після смерті дружини проживав сам і лише згодом ходив до заявниці їсти.

Сама заявниця та її син ОСОБА_5 вказують, що ОСОБА_2 ночував у своїй хаті вдома. І не момент своєї смерті, на період хвороби заявниці, за ним доглядав його товариш - свідок ОСОБА_12 . Помер ОСОБА_2 за місцем свого проживання та прописки.

Суд бере до уваги покази свідка ОСОБА_4 , який є особою не зацікавленою та суду показав, що ОСОБА_2 після смерті своєї дружини на протязі року, а то і більше, проживав у себе в будинку, а пізніше ходив до ОСОБА_9 їсти.

Верховний Суд у Постанові №750/12880/19 від 12 листопада 2020 року, зазначив про те, що для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідні докази ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї, показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування практики у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заявником також не надано доказів звернення з заявою до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та отримання відповідної відмови у прийнятті такої заяви нотаріусом.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Рішенням Конституційного Суду України від 3.06.99 №5-рп/99, встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Аналізуючи матеріали справи, суд дійшов висновку, що вони не містять фактичних даних, які б підтверджували факт проживання ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_2 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Наявні в справі довідки старости Чкалівського старистинського округу /а.п. 8,9/ містять лише загальні відомості щодо потрібних заявнику фактів, без жодних посилань на первинні документи чи джерела таких відомостей. Так твердження старости про догляд за ОСОБА_2 здійснювали ОСОБА_11 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_1 на протязі п`яти років, не вказує на факт саме спільного проживання. Оскільки догляд і поховання ОСОБА_2 не тотожні веденню спільного господарства та наявності сімейних прав і обов`язків. Проведення поховання вимагає певних витрат та ряду формальностей, первинних доказів яких, квитанцій, накаладних суду не надано. Загальні твердження старости в обох довідках голослівні. Ні показання свідків, ні зміст довідок старости не підтверджено жодним об`єктивним, первинним належним і допустимим доказом.

Заявником не розкрито суть взаємостосунків між нею та спадкодавцем, в тому числі, чи мали вони взаємні права та обов`язки, в чому вони полягали, чи піклувалися вони один про одного та в чому це виявлялось, чи мали вони спільні заощадження, спільний бюджет і з чого він складався, чи здійснювали вони спільні витрати, покупки, сплату комунальних послуг та інше.

Посилання заявника на факт спільного ведення господарства, не містить жодних об`єктивних доказів, а тому не може свідчити про наявність між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_2 усталених відносин, що за всіма ознаками притаманні сім`ї у розумінні Сімейного кодексу України. Докази, що підтверджували пов`язаність їх спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, що є визначальним у вирішенні питання про спадкування на підставі статі 1264 ЦК України суду не надано, крім того суду не надано доказів, що саме з 2014 року заявник стала проживати однією сім`єю зі спадкодавцем.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що заявник не довела обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та не надала належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт її постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, зокрема, що вони були зі спадкодавцем пов`язані спільним бюджетом, побутом, що вони мали взаємні права та обов`язки, спільно несли витрати по утриманню майна, покупок речей домашнього вжитку, виклику лікаря, сплати комунальних послуг, відсутні світлини, листи чи будь-яка кореспонденція, як доказ вищевказаного.

За таких обставин в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись, ст. 1264 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року , ст. ст. 12,13, 259, 263, 264, 265, 268, 315,316,318,319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Новотроїцька селищна рада Херсонської області про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Решетов