Провадження № 2/761/8773/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Таратінова Д.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, в якому просив: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 16 500 грн.; матеріальну шкоду у розмірі 21 750 грн.; моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 17.12.2019 року між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правової допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 не виконує зобов`язання за Договором, чим порушує права позивача як споживача. Також Позивач був змушений укласти Договір про надання правової допомоги із іншим адвокатом для представництва його інтересів в суді з Адвокатським об`єднанням «Мітракс», а тому наявні підстави для стягнення коштів у розмірі 16 500,00 грн. та 21 750,00 грн., у результаті чого позивач звернувся до суду з даним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 травня 2021 року матеріали позову передані на розгляд судді Фроловій І.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху та наданий позивачу строк для усунення недоліків.

13 липня 2021 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач та представник в судове засідання не з`явилися, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, поважність причин неявки не повідомляв, відзив не надсилав.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Щодо позовних вимог в частині стягнення коштів у розмірі 16 500,00 грн. та 21 750,00 грн., судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в липні 2019 року малолітній син позивача був вивезений колишньою дружиною в Російську Федерацію за нотаріальним дозволом і не повернутий в обумовлений термін. Для повернення свого малолітнього сина в Україну позивач подав позов в Москві за Гаазькою' конвенцією 1980 року. В грудні 2019 року Посольством України в Росії позивачу ОСОБА_1 було рекомендовано також подати позов для визначення місця проживання дитини з батьком та повернення дитини в Україну згідно Конвенції країн СНД від 1993 року.

17.12.2019 року між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правової допомоги (надалі - Договір). Адвокат ОСОБА_2 на момент укладання даного Договору діяла на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № КВ 5952 від 15.08.2017 року, виданого Радою адвокатів м. Києва.

Відповідно до п. 1.1. предметом даного Договору сторонами було визначено, що Клієнт в порядку і на умовах, визначених цим Договором, надає завдання, а Адвокат бере на себе зобов`язання відповідно до завдання Клієнта надавати йому правові (адвокатські) послуги, які споживаються в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, в обсязі та на умовах, визначених цим Договором. Предметом надання правової допомоги є захист прав та інтересів Клієнта під час судового розгляду спору про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини від матері та передача дитини на проживання батькові.

Розділом 4 даного Договору визначено розмір і порядок оплати за послуги, що надаються Адвокатом, а так п.4.1. визначено, що Клієнт сплачує Адвокату плату, розмір якої визначається за погодженням сторін та становить 16 500 грн. 00 коп. (шістнадцять тисяч п`ятсот гривень), в еквівалентні 700 доларів США на день підписання цього Договору. Відповідно до п. 4.2. даного Договору оплата правової допомоги, що надається Адвокатом за даним договором здійснюється на умовах передплати. На виконання п.п. 4.1., 4.2. даного Договору позивач діючи як клієнт виконав дані умови та сплатив кошти у розмірі 16 500 грн. 00 коп. (шістнадцять тисяч п`ятсот гривень), в еквівалентні 700 доларів США на день підписання цього Договору.

Розділом 5 даного Договору визначено відповідальність сторін, п. 5.1. визначено у випадку невиконання умов Договору, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Пунктом 5.3. даного Договору визначено, що спори за даним Договором вирішується відповідно до чинного законодавства України.

Розділом 6 даного Договору визначено терміни дії договору та підстави його припинення, а так п. 6.1. визначено, що даний Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання взятих на себе зобов`язань, зокрема протягом досудового розслідування, судового розгляду справи в першій інстанції.

На виконання п.1.1. відповідачем - Адвокатом ОСОБА_2 було підготовлено позовну заяву про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини від матері та передачу батькові та надалі зареєстровано 08.01.2020 року в Оболонському районному суді м. Києва. 18.02.2020 року після усунення недоліків у поданій позовній заяві, Ухвалою Оболонського районного суду по справі № 756/31/20, провадження №2/756/2922/20, було відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено розгляд справи на 23.07.2020 року об 15 год. 00 хв.

Фактично відповідач - адвокат ОСОБА_2 на виконання п.1.1. даного Договору та керуючись п. 2.1. даного Договору вела справу № 756/31/20, провадження №2/756/2922/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки і піклування ©болонської районної в м. Києві державної адміністрації в Оболонському районному суді м. Києва.

Позивач вважає, що відповідач не виконала в повному обсязі взяті на себе зобов`язання передбачені Договором про надання правової допомоги від 17.12.2019 року протягом судового розгляду цивільної справи № 756/31/20, провадження №2/756/2922/20 в Оболонському районному суді м. Києва.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04.02.2021 року було вирішено звернутися до компетентного органу Російської Федерації із судовим дорученням про надання правової допомоги, а саме: надання письмового висновку органу опіки та піклування за фактичним місцем перебування малолітньої дитини позивача.

Отримавши в листопаді 2020 року відзив на позов ОСОБА_1 , позивач негайно переслав його адвокату ОСОБА_2, оскільки у позивача була можливість надати відповідь на відзив на протязі 5 днів. Адвокат позивачу нічого не відповіла і не передзвонила - бездіяльність відповідача, як адвоката, неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань відповідно до Договору про надання правової допомоги від 17.12.2019 року.

Після всіх вище зазначених обставин відповідач - Адвокат ОСОБА_2 зникла, на зв`язок з позивачем, як Клієнтом, не виходила і не виходить. За таких обставин, оскільки цивільна справа пов`язана з поверненням в Україну малолітнього сина позивача, в січні 2021 року позивач був вимушений заключити ще один договір з іншим адвокатом.

Також з`ясувалось, що відповідач - Адвокат ОСОБА_2 в судових засіданнях в Оболонському районному суді м. Києва по справі № 756/31/20, провадження № 2/756/744/21 ні 28.01.2021року, ні 04.02.2021 року участі не приймала, що підтверджується копією Відповіді Оболонського районного суду м. Києва від 17.03.2021 року вих№ 03/266/21 Л-27 на запит.

Станом на сьогодні Договір про надання правової допомоги від 17.12.2019 року укладений між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не розірвано за домовленістю чи в односторонньому порядку, а так - даний Договір діє на підставі п. 6.1. даного Договору. Зокрема, н. 6.1. передбачено, що даний Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання взятих на себе зобов`язань, зокрема протягом досудового розслідування, судового розгляду справи в першій інстанції.

Позивач виконав всі умови Договору про надання правової допомоги від 17.12.2019 року, враховуючи вимоги п. п. 4.1., 4.2. даного Договору, сплатив послуги адвоката в повному обсязі у розмірі 16 500 грн. 00 коп. (шістнадцять тисяч п`ятсот гривень), в еквівалентні 700 доларів США, на день підписання цього Договору.

Відповідач, в свою чергу, не виконала взяті на себе зобов`язання за Договором про надання правової допомоги від 17.12.2019 року. Позивач, керуючись п. 5.1. даного договору, яким передбачено, що у випадку невиконання умов Договору, сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством України, вважає, що відповідач несе відповідальність відповідно до положень Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України). Пунктом 5.3. передбачено, що спори за даним Договором вирішуються відповідно до чинного законодавства України.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір є обов`язковими для виконання сторонами, що регламентовано ст. 629 ЦК України.

Позивач також вважає, що дані договірні відносини із відповідачем завдали йому і додаткові матеріальні збитки. Позивач був змушений укласти Договір про надання правової допомоги із іншим адвокатом для представництва його інтересів в Оболонському районному суді м. Києва по справі № 756/31/20, провадження № 2/756/744/21. Зокрема, був укладений Договір про надання юридичних послуг від 29 грудня 2020 року з Адвокатським об`єднанням «Мітракс».

Таким чином, кошти за Договором про надання правової допомоги з іншим адвокатом є реальними збитками в розумінні ст. 22 ЦК України та підлягають відшкодуванню з відповідача у розмірі 21 750 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України, регламентовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 1, 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди.

Ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

В свою чергу, згідно положень ст. ст. 901, 902 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї норми застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення коштів у розмірі 16 500,00 грн. та 21 750,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позову про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Як вбачається з позовної заяви, враховуючи факт невиконання умов Договору про надання правової допомоги від 17.12.2019 року відповідачем, позивач зазнав моральної шкоди, яка полягала у психологічних та моральних переживаннях, оскільки розгляд цивільної справи в Оболонському районному суді м. Києва по справі № 756/31/20 є для позивача дуже важливим так як предметом розгляду є повернення його малолітнього сина на територію України. Також позивач сплатив всю суму коштів - 16 500 грн. (шістнадцять п`ятсот гривень) відповідачу відразу за Договором. При укладені Договору про надання правової допомоги з іншим адвокатом позивач повторно сплачував кошти, оскільки його інтереси в суді як позивача повинен представляти саме адвокат. Фінансова частина даної колізії також створила для позивача душевні та моральні страждання, що суттєво вплинуло на стан здоров`я позивача.

Позивач розмір матеріальної шкоди оцінює в 10 000,00 грн.

Відшкодування моральної шкоди може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди. Виходячи з вищевикладеного вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. також не підлягає задоволенню.

При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач під час подання позову був звільнений від сплати судового збору.

Тому, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 526, 610, 615, 629, 837, 849, 901, 902, 1212 ЦК України; ст.ст. 4, 81, 82, 83, 175, 177, 178, 179, 180, 190 ЦПК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 16 500,00 грн. внаслідок невиконання умов Договору про надання правової допомоги від 17.12.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 21 750,00 грн. внаслідок невиконання умов Договору про надання правової допомоги від 17.12.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В решті вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

ОСОБА_2 , адреса місцезнаходження - АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 10 лютого 2022 року.

Суддя: