ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 травня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/675/21

Головуючий у першій інстанції - Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/609/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

ро зглянув у порядку пи сьмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2021 року (ухвалене о 10:40, повний текст рішення складено 23 лютого 2021 року) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

У С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16.05.2008 у розмірі 44 012,41 грн станом на 13.12.2020 та судові витрати у розмірі 2 270 грн.

Позов обґрунтовувало тим, що відповідачка звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 16.05.2008. При підписанні анкети-заяви вона підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідачці було відкрито кредитний рахунок, видано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 24 000 грн.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідачка в порушення умов кредитного договору, ст. 509, 526, 1054 ЦК України, зобов`язання за вказаним договором не виконала та не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим, станом на 13.12.2020 утворилась заборгованість у розмірі 44 012,41 грн, яка складається з:

37 330,50 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.:

0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту;

37 330,50 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками;

6 681,91грн - заборгованість за простроченими відсотками;

0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;

0,00 грн - нарахована пеня;

0,00 грн - нараховано комісії.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.02.2021 позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 44 012,41 грн і 2 270 грн у відшкодування судових витрат, а всього 46 282,41 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при відкритті банківського рахунку відповідачка підписала лише заяву від 16.05.2008, в якій відсутні дані про бажаний кредитний ліміт. Розділ 5 заяви, в якому зазначені кредитний ліміт у сумі 2 300 грн та базова кредитна ставка 3% на місяць, заповнений після підпису відповідачки, що виключає обізнаність та волевиявлення останньої на отримання кредиту. Докази встановлення кредитного ліміту в сумі 24 000 грн на зазначені у довідці банку картки у матеріалах справи відсутні.

Заявниця зазначає, що інформація про умови кредитування не може братися судом до уваги з тих підстав, що умови кредитування підписані 06.05.2019, значно пізніше дати кредитного договору, на який посилається позивач, і не можуть встановлювати зобов`язання відповідачки у минулому часі. В той же час, заявниця зазначає, що вказану інформацію вона не підписувала.

Указує, що строк дії зазначеної в анкеті-заяві платіжної картки закінчився 05 місяця 2012 року, а отже строк позовної давності сплив у 05 місяці 2015 року, що є підставою для відмови у позові.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що підписавши заяву від 16.05.2008 між сторонами у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить у собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. У вказаній заяві відповідачка виразила згоду та власним підписом підтвердила отримання платіжної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» № НОМЕР_1 та ПІН-у до неї, а також погодила розмір процентної ставки за користування кредитними коштами на рівні 3% в місяць.

Ураховуючи, що заяв від відповідачки про закриття рахунку та припинення дії договору відповідно до умов п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг до банку не надходило, ОСОБА_1 перевипускалися нові кредитні картки, остання з яких за № НОМЕР_2 має строк дії до останнього дня грудня 2021 року та яку відповідачка тримала 29.01.2018, а отже з позовом до суду Банк звернувся в межах строку позовної давності. Крім того, відповідачка особисто вносила грошові кошти на погашення боргу по кредитній картці (останнє самостійне погашення від 05.05.2020 на суму 1650 грн), що вказує на переривання перебігу строку позовної давності.

Фактичне користування відповідачкою кредитними коштами з використанням отриманих кредитних карток підтверджується випискою про рух грошових коштів по рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_1 .

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги Банк, суд першої інстанції, виходив з того, що в матеріалах справи міститься копія паспорту споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою 06.05.2019, з якого вбачаються основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, визначено процентну ставку кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та наслідки прострочення виконання зобов`язань; фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачкою не повернуті. Відповідачці по справі були надані чотири кредитні картки, з відповідними датами відкриття: 04.05.2008, 07.06.2012, 16.11.2015 та 29.01.2018, термін дії останньої 12/21, тому позов подано в межах строку позовної давності.

Однак повністю погодитись з такими висновками суду апеляційний суд не може, через їх невідповідність обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Судом у справі встановлено, що 16.05.2008 ОСОБА_1 було підписано заяву, в якій відповідачкою заповнено розділи щодо її персональних даних (ПІБ, паспортні дані, сімейний стан, освіта, місце проживання та реєстрації), контактної інформації, інформації про працевлаштування та додаткової інформації (володіння майном,існуючі кредитні зобов`язання) (а.с. 22).

У розділі «виявляю бажання оформити на своє ім`я кредитку» у графах «кредитка «товари у розстрочку», «кредитка «подія», «кредитка «Універсальна»: «30 днів пільгового періоду», «55 днів пільгового періоду», «зазначте бажаний кредитний ліміт» та «вибір валюти» відмітки відсутні.

У тексті вказаного розділу заяви зазначено, що ОСОБА_1 ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом вона підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, а також його місцезнаходження. Погоджується з тим, що місце вирішення спорів за послугами КРЕДИТКА «Товар у розстрочку», КРЕДИТКА «Подія», КРЕДИТКА «Універсальна» - Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, чи суд за місцем реєстрації філії ПриватБанку, із діяльності якої виникає спір, чи Постійно діючий третейський суд при Асоціації «Дніпропетровський банківський союз», чи Постійно діючий третейський суд при Асоціації «Юридичні компанії України», на мовах, передбачених у п. 8.5 Умов. Зазначено, що у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 120 днів, у зв`язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн + 5% від суми позову. ОСОБА_1 погодилася з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Вказано, що Банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт. Банк інформує клієнтів щодо розміру спершу встановленого кредитного ліміту в Пам`ятці клієнта.

У даному розділі відповідачкою проставлено дату 16.05.2008 та підписи у графах «Клієнт» та «Кредитну картку та ПІН отримав».

Після підпису відповідачки міститься розділ «5. Банківські послуги», де проставлено відмітки у графах «Кредитка «Універсальна» «30 днів пільгового періоду», «Кредитний ліміт у сумі 2 300 грн», «Базова процентна ставка за кредитом 3% на місяць на залишок заборгованості», який нею не підписаний.

До позову Банком додано Умови та правила надання банківських послуг без зазначення дат, які відповідачкою також не підписані (а.с. 25-34).

У матеріалах справи міститься підписана відповідачкою 06.05.2019 інформація про умови кредитування для кредитних карток «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД» (а.с. 23-24).

Відповідно до довідки Банку ОСОБА_1 було видано кредитні картки: № НОМЕР_1 - дата відкриття 04.05.2008, термін дії до 05/12, № НОМЕР_3 - дата відкриття 07.06.2012, термін дії до 11/15, № НОМЕР_4 - дата відкриття 16.11.2015, термін дії до 04/18, № НОМЕР_2 - дата відкриття 29.01.2018, термін дії до 12/21 (а.с. 21).

Згідно з довідкою Банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 : 04.05.2008 - старт карткового рахунку № НОМЕР_1 , 16.05.2008 встановлено кредитний ліміт в сумі 25 300 грн, 25.03.2009 кредитний ліміт збільшено до 5 000 грн, 27.12.2010 кредитний ліміт збільшено до 6 000 грн, 12.05.2011 кредитний ліміт збільшено до 8 000 грн, 16.11.2015 кредитний ліміт зменшено до 8 000 грн, 05.02.2018 кредитний ліміт збільшено до 10 000 грн, 27.03.2018 кредитний ліміт збільшено до 11 000 грн, 12.06.2018 кредитний ліміт збільшено до 14 000 грн, 18.06.2018 кредитний ліміт збільшено до 15 000 грн, 17.07.2018 кредитний ліміт збільшено до 15 130 грн, 17.07.2018 зменшено кредитний ліміт до 2 000 грн, 31.07.2018 збільшено кредитний ліміт до 17 000 грн, 03.09.2018 збільшено кредитний ліміт до 18 000 грн, 15.11.2018 збільшено кредитний ліміт до 24 000 грн, 01.06.2020 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн (а.с. 20).

З виписки по рахунку ОСОБА_1 станом на 15.12.2020 за період з 16.05.2008 по 05.12.2020, картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_2 , вбачається, що 16.05.2008 було встановлено кредитний ліміт в сумі 2 300 грн, який в подальшому був збільшений до 24 000 грн, відповідачка користувався кредитними коштами та частково погашала наявну заборгованість (а.с. 44-70).

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості за договором № б/н від 16.05.2008 станом на 13.12.2020 загальний розмір заборгованості становить 44 012,41 грн, з яких:

37 330,50 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.:

37 330,50 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

6 681,91 грн - заборгованість за простроченими відсотками;

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.

Банк, пред`являючи вимоги до ОСОБА_1 про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи позов в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16.05.2008, посилався на Умови та правила надання банківських послуг та тарифи Банку як невід`ємні частини спірного договору.

Оцінюючи наведені у відзиві на апеляційну скаргу доводи позивача про те, що підписавши заяву від 16.05.2008 між сторонами у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить у собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору, колегія суддів вважає за необхідне дотриматися правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, ухваленого в аналогічних правовідносинах, зміст якого зводиться до того, що роздруківка Умов та Правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), та, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Підстав відступити від цього правового висновку під час розгляду справи, що переглядається, колегія суддів не встановила.

Апеляційний суд, погоджується з доводами апеляційної скарги щодо безпідставності висновку суду першої інстанції про задоволення вимог Банку про стягнення заборгованості за простроченими відсотками.

Як вбачається із заяви від 16.05.2008 ОСОБА_1 умови щодо виду кредитної картки, суми кредитного ліміту та процентної ставки за ним, не погоджені.

Доводи Банку про те, що у вказаній заяві відповідачка виразила згоду та власним підписом підтвердила отримання платіжної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» № НОМЕР_1 та ПІН-у до неї, а також погодила розмір процентної ставки за користування кредитними коштами на рівні 3% в місяць, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Як зазначалось вище, у розділі 5 заяви від 16.05.2008 «Банківські послуги» проставлено відмітки у графах «Кредитка «Універсальна» «30 днів пільгового періоду», «Кредитний ліміт у сумі 2 300 грн», «Базова процентна ставка за кредитом 3% на місяць на залишок заборгованості», зазначено, що правильність і достовірність відомостей перевірені посадовою особою банку, ідентифікація клієнта проведена згідно з Порядком ідентифікації клієнта під час відкриття рахунків і випуску платіжних карт, зазначено посади працівників Банку та проставлено їх підписи, зазначено номер карти та дату відкриття рахунку.

Даний розділ заповнено та підписано лише посадовими особами Банку, підписи відповідачки у даному розділі відсутні, що не дає підстав стверджувати про обізнаність останньої із видом кредитної картки, сумою кредитного ліміту та базовою процентною ставкою за ним.

Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що Банком заборгованість по відсоткам розраховувалась за процентними ставками: 36% (поточна і прострочена) з 16.05.2008 по 13.12.2012, 30% (поточна і прострочена) з 01.01.2013 по 29.08.2014, 34,80% (поточна і прострочена) з 01.09.2014 по 31.03.2015, 43,20% (поточна і прострочена) з 01.04.2015 по 31.05.2015, 2,50% (без поділу на поточну і прострочену) з 01.06.2015 по 17.11.2015, 2,90% (без поділу на поточну і прострочену) з 18.11.2015 по 09.04.2016, 3,50% (без поділу на поточну і прострочену) з 10.04.2016 по 16.06.2019, 3,50% (процентна ставка), 7% (процентна ставка при порушенні умов кредитування, міс), 84% (процентна ставка на прострочений кредит, річна) з 01.07.2019 по 29.02.2020, 3,50% (процентна ставка), 3,50% (процентна ставка при порушенні умов кредитування, міс), 42% (процентна ставка на прострочений кредит, річна) з 01.03.2020 по 31.07.2020, 3,40% (процентна ставка), 3,40% (процентна ставка при порушенні умов кредитування, міс), 40,80% (процентна ставка на прострочений кредит, річна) з 01.08.2020 по 13.12.2020.

При цьому, у наданій Банком виписці по рахунку ОСОБА_1 за весь період з 16.05.2008 по 05.12.2020 зазначені операції по нарахуванню і списанню відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 2,9% та 3,5%.

Колегія суддів не бере до уваги наявний у матеріалах справи підписаний відповідачкою паспорт споживчого кредитування від 06.05.2019, який містить інформацію щодо основних умов кредитування для кредитних продуктів Універсальна та Універсальна ГОЛД, оскільки заява від 16.05.2008 не містить і не могла містити посилання на нього, як складову договору, такий був підписаний через 11 років після підписання заяви, при цьому, будь-які дані щодо отримання одного із зазначених кредитного продукту на вказаних умовах, чи отримання його взагалі, у матеріалах справи відсутні.

За правилами ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) визначено, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних відносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Отже, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

За викладених обставин, вимоги Банку про стягнення заборгованості за простроченими відсотками є необґрунтованими та не підтверджені належними і допустимими доказами.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про задоволення вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками є помилковим, у зв`язку з чим відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками в сумі 6 681,91 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 16.05.2008 та виписки по рахунку відповідачка використовувала надані їй кошти, частково погашаючи наявну заборгованість. З огляду на те, що договір між сторонами частково був виконаний сторонами його не можна вважати неукладеним, а тому висновок суду про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, тобто фактично отриманими та використаними відповідачкою коштами, є вірним та рішення суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

При підписанні заяви ОСОБА_1 була проінформована про право Банку у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт, що підтверджено її особистим підписом. Інформація про встановлення розміру кредитного ліміту міститься у виписці по рахунку відповідачки.

За інформацією Банку ОСОБА_1 були видані кредитні картки, в тому числі остання зі строком дії до останнього дня 12/21 року, та згідно з випискою по рахунку відповідачка користувалася кредитними коштами, частково погашала заборгованість, а тому підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності відсутні.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» на суму 37 330,50 грн (37 330,50 грн від 44 012,41 грн становить 84,81%) слід змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму судового збору з 2 270 грн до 1 925,19 грн (2 270 грн х 84,81% ).

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню на суму 6 681,91 грн (6 681,91 грн від 44 012,41 грн становить 15,18%), у матеріалах справи наявні належні докази понесення відповідачкою витрат по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи (а.с. 111), то відповідно з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 516,88 грн (3 405 грн х 15,18%) за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2021 року - скасувати в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками - відмовити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2021 року в частині визначених до стягнення з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, ) сум заборгованості та відшкодування судових витрат - змінити, зменшивши суму заборгованості з 44012 (сорока чотирьох тисяч дванадцяти) грн 41 коп. до 37330 (тридцяти семи тисяч трьохсот тридцяти) грн 50 коп., суму відшкодування судових витрат з 2 270 (двох тисяч двохсот сімдесяти) грн до 1 925 (однієї тисячі дев`ятисот двадцяти п`яти) грн 19 коп.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ; ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) 516 (п`ятсот шістнадцять) грн 88 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В.Шитченко