Справа № 266/3457/19
Провадженя№ 2/266/55/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2021 року м. Маріуполь Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участю секретаря судового засідання Широкової Г.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про зміну розміру і способу стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви, зазначив наступне.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04.10.2007 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір яких було змінено на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 24.05.2012 року з ј на 1/6 частину з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.07.2012 року. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10.02.2012 року по справі №2/519/759/12 з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 17.07.2012 року, розмір яких також було змінено на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30.07.2019 року по справі №263/5046/19 з 1/ 6 частини з усіх видів заробітку на тверду грошову суму на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1000 гривень щомісячно з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до повноліття дитини. Виконавчий лист №2/519/759/12 виданий Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області відкликаний з Центрального ВДВС міста Маріуполя. Вважає, що виключні обставини вимусили його звернутись до суду з даним позовом про зміну розміру аліментів з огляду на те, 19.10.2013 року йому було призначено пенсію по інвалідності, 3 група загальне захворювання. 28.03.2017 року він звільнився з ПрАТ МК «Азовсталь» за угодою сторін. З вказаного часу він не працює через погіршення стану здоров?я, про що свідчать медичні документи, доходів немає. Внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір якої становить 75078, 61 грн. Відсутність постійного доходу та погіршення стану здоров`я значно ускладнює його особистий фінансовий стан внаслідок сплати аліментів за судовим рішенням у розмірі 1/6 частини від всіх заробітків (доходів) на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та одночасно за рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30.07.2019 року по справі №263/5046/19 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., а тому він змушений звернутися до суду із заявою про зміну розміру та способу аліментів та просить суд змінити розмір аліментів, які утримуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини на відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 24.05.2012 року по справі №2/519/2207/12 на тверду грошову суму у розмірі 1000 грн. щомісячно з урахуванням індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до повноліття дитини. Відкликати виконавчий лист №2/519/2207/12 виданий 24.05.2012 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області .

Ухвалою судді від 22.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

03.12.2019 року до суду від відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому зазначено наступне.

Позивач у своєму позові зазначає, що він отримав інвалідність ще у 2013 році, але не зазначає чи є він інвалідом наразі, оскільки можливо стан його здоров`я покращився і у нього не має права на отримання пенсії по інвалідності. Посилання позивача на погіршення стану здоров`я є такими, що не ґрунтуються на долучених до матеріалів справи документів і викликають дуже великі сумніви, оскільки датовані переважно 2013 роком, а з 2015 року по 2019 роки не має зазначень щодо будь-яких ускладнень стану здоров`я чи призначень лікарів, а з копії пенсійного посвідчення позивача за № вбачається, що термін його дії встановлено до 01.09.2014 року. В свою чергу, 29.11.2019 року на запит адвоката було отримано відповідь за вих. № 11, що з 30.09.2014 року позивача інвалідом не визнано. Просила суд критично сприймати консультаційний висновок від 21.03.2019 року, оскільки в період з 17.02.2019 року по кінець серпня 2019 року позивач перебував за межами України, тобто не міг особисто прийти до лікаря. Також посилалась на те, що відсутність звернень позивача до центра зайнятості, з метою працевлаштування або отримання виплат по безробіттю вказує на те, що він періодично виїжджає за кордон та працює, тим самим приховуючи свої доходи, з яких не хоче сплачувати аліменти на утримання своєї доньки ОСОБА_3 . Весь період після відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання доньки, ОСОБА_1 ухилявся від сплати аліментів, внаслідок чого в 2010 році притягався до кримінальної відповідальності від якої був звільнений за амністією, а з 22.03.2019 року відносно позивача відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.164 КК України. Згідно квитанцій про сплату аліментів чітко вбачається, що позивач розпочав сплачувати аліменти не особисто, а через дружину. Також відповідач ставить під сумнів правомірність розгляду даного позову, оскільки підпис на позові відрізняється від того почерку який вона пам`ятає був у позивача під час шлюбних відносин. З огляду на наведене просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 31.03.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак в матеріалах справи містяться їх заяви про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягали.

Відповідач та його представник до суду не з`явилися, при цьому від представника відповідача до суду надійшла заява в якій просив розглянути справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, при цьому надав до суду заяву в якій просив справу розглянути без участі представника та вирішити питання на розсуд суду.

Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідчені копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч. 1 ст. 89 ЦПК України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до свідоцтва про народження серії № НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_6 , батьками якої зазначено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.208).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04.10.2007 року з позивача на користь відповідача на утримання спільної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою повноліття.

Згідно рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області від 17.07.2012 року, розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліментів було змінено з ј до 1/6 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.07.2012 року. (а.с.16-17).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 виданого 14.03.2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_7 14.03.2009 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 та після державної реєстрації шлюбу чоловіку присвоєно прізвище « ОСОБА_10 », про що зроблено відповідний актовий запис № 91.(а.с.46).

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 26.08.2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.45).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10 лютого 2012 року по справі №2/519/759/12, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини від всіх заробітків (доходів), розмір яких було змінено на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 30.07.2019 року по справі №263/5046/19 з 1/6 частини з усіх видів заробітку на тверду грошову суму в розмірі 1000 гривень щомісяця, з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття з індексацією розміру аліментів відповідно до закону. (а.с.13, 59).

Відповідно до розрахунку наданого державним виконавцем Центрального ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Закір?яновим ОСОБА_12 заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 31.03.2021 року за весь період стягнення становить 106927, 46 гривень. (а.с.195).

З трудової книжки НОМЕР_4 заповненої 01.11.2006 року на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що останній розпочав свою трудову діяльність 01.11.2006 році , а 28.03.2017 року був звільнений з 0,5 ставки посади стрільця групи супроводження вантажів з обслуговування відділу охорони на ПрАТ МК «Азовсталь» за угодою сторін згідно п.1 ст.36КЗпП України. (а.с.18-25).

Відповідно до пенсійного посвідчення ОСОБА_1 було присвоєно 3-ю групу інвалідності за загальним захворюванням, терміном дії до 01.09.2014 року. (а.с.12).

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків у період з другого кварталу 2017 року по 27.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 ніде не працював та доходів не отримував. (а.с.122).

З консультаційного висновку лікаря від 21.03.2019 року випливає, що хворому ОСОБА_1 рекомендовано оперативне лікування, виключення будь-яких фізичних навантажень. За результатами досліджень на підставі МРТ встановлено: больовий синдром, порушення функцій ходьби 2-3 стадій. (а.с.47).

З зазначеного консультаційного висновку не вбачається, що ОСОБА_1 звертався особисто, навпаки лікареві було надано результати МРТ, тому суд не приймає посилання відповідачки про те, що даний висновок слід оцінювати критично, оскільки позивач в цей час знаходився поза межами України.

З витягу із неврологічного відділення МЛ №4 №439/92 КНП Маріупольської міськради «Маріупольська міська лікарня №4 ім. І.К. Мацука» випливає, що ОСОБА_1 знаходився на лікуванні у відділенні з 15.01.2020 року по 28.01.2020 року з діагнозом: вертеброгенний лівобічний попереково-крижовий радикуліт з вираженим больовим, корінцевим, мязово- тонічним синдромом, вираженим парезом лівої ноги, вираженим порушенням статико-динамічних функцій на тлі остеохондрозу попереково-крижового відділу хебта з протрузією диска L5-S1 Стан після ламінектомії 2013 році. Хворіє 7 років, прооперований в 2013 році, видалення кили. (а.с.128-129).

З наданих копій квитанцій вбачається, та також підтверджується розрахунком зі сплати аліментів, що ОСОБА_1 в лютому 2019 року сплачено на користь відповідача аліменти в розмірі 2138, 00 грн, а з березня 2019 року по травень 2020 року сплачено по 1000 грн., в червні 2020 року сплачено 2000 грн., в липні 2020 року сплачено 1000 грн., в вересні 2020 року сплачено 2000 грн., в листопаді 2020 року сплачено 1000 грн., в грудні 2020 року сплачено 2000 грн., в січні 2021 року сплачено 1000 грн., в березні 2021 року сплачено 2000 грн. (а.с.48-52,130, 195-197).

Тобто, позивач на протязі більше двох років (з лютого 2019 року) демонструє свою спроможність сплачувати аліменти в середньому у розмірі 1000 тисячі гривень.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Таким чином, зміна способу стягнення аліментів проводиться не лише за позовною заявою того з батьків, з ким проживає дитина, але і за позовної заявою платника аліментів.

Така правова позиція узгоджується з висновком колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі 486/466/18, провадження № 61-41437св18, яка висловилась наступним чином.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом .., при цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Тому зміну способу стягнення аліментів визначає той з батьків, з ким проживає дитина, не заслуговують на увагу, оскільки право визначення способу стягнення аліментів належить виключно суду.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів іншихдітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному, за рішенням суду розмірі аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір не повинен бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Таким чином, беручи до уваги, що після ухвалення рішення суду про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04.10.2007 року та зміни їх розміру на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 17.07.2012 року, сімейний та матеріальний стан позивача змінився, оскільки він в 2012 році одружився та в нього народилася дитина, яка також знаходиться на його утриманні, а згідно рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 30.07.2019 року по справі №263/5046/19 з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця, а також враховуючи стан здоров`я ОСОБА_1 , є підстави для зміни розміру та способу стягнення аліментів, які утримуються за рішенням Апеляційного суду Донецької області від 17.07.2012 року з позивача на користь відповідача по 1/6 частині з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.07.2012 року на тверду грошову суму у розмірі 1000 гривень щомісячно з урахуванням індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до повноліття дитини.

Між тим слід зазначити, що стаття 142 СК України передбачає, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Ту ж саму норму декларує стаття 52 Конституції України, а саме: діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Таким чином, з ухваленням рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 30.07.2019 року по справі №263/5046/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця, діти знаходяться у різному становищі щодо утримання, а згідно вищезазначених норм статей, це безумовно є порушенням закону.

Витрати по сплаті судового збору за даною позовною заявою віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 3, 7, 12, 13, 19, 76-82, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 192 СК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити розмір і спосіб стягнення аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини на відповідного віку, починаючи з 17.07.2012 року, за рішенням Апеляційного суду Донецької області від 17.07.2012 року

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень, щомісячно з урахуванням індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до повноліття дитини.

Відкликати виконавчий лист №2/519/2207/12 виданий 24.05.2012 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області.

Витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , паспорт серія НОМЕР_7 , виданий Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 01.04.2009 року, місце реєстрації : АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації : АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 07.05.2021 року.

Суддя: Д.Г. Пантелєєв