ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року

м.Суми

Справа №577/1046/20

Номер провадження 22-ц/816/668/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2020 року в складі судді Буток Т.А., ухвалене в м. Конотоп,

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що з 01 жовтня 2016 року вона проживала однією сім`єю з відповідачем, а 29 вересня 2018 року уклали шлюб, дітей від шлюбу не мають. Проживаючи разом з 01 жовтня 2016 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, здійснювали спільні витрати, придбавали майно в інтересах сім`ї, мали спільних друзів, вели спільний відпочинок, спілкувалися з батьками та мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю. Під час спільного проживання однією сім`єю без перебування у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, вона та відповідач на спільні кошти придбали кв. АДРЕСА_1 та автомобіль марки ВАЗ 210114, 2008 року випуску. Також з 01 жовтня 2016 року по 03 березня 2020 року за спільні кошти було придбано і інше майно: меблі, побутові прибори, оргтехніка тощо, а також відклали з доходів та зібрали суму еквівалентну 5000 доларів США на купівлю нового автомобіля. З часу придбання кв. АДРЕСА_1 вони стали там постійно проживати. Шлюб розірвали 03 березня 2020 року, між нею та відповідачем не досягнуто згоди про поділ майна, набутого під час спільного проживання, доступу до квартири, автомобіля, майна, яке перебуває в квартирі, грошей, що набуті ними за час спільного проживання однією сім`єю без перебування у шлюбі та за час перебування у шлюбі вона не має, оскільки все майно перебуває у одноосібному користуванні відповідача. Вона декілька разів намагалася потрапити в квартиру, але відповідач змінив замки та не пускає її до помешкання, в якому вона офіційно зареєстрована та де перебувають її речі, тому вимушена проживати у родичів. У зв`язку з цим неодноразово зверталася до Конотопського ВП ГУНП в Сумської області з заявами по фактам перешкоджання її колишнім чоловіком потрапити в квартиру. Також колишній чоловік заборонив їй користуватися спільним автомобілем, забравши ключі та реєстраційні документи на даний транспортний засіб та забрав собі відкладені кошти в сумі 5000 доларів США. На її неодноразові звернення про поділ майна, грошей у позасудовому порядку відповідач відповідає відмовою. За час спільного проживання однією сім`єю без перебування у шлюбі та у зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2016 року по 03 березня 2020 року на спільні кошти ними було придбано кв. АДРЕСА_1 , вартістю 247500 грн, автомобіль марки ВАЗ 210114, 2008 року випуску, вартістю 49483 грн; холодильник «LG» GA-B429SMC2, вартістю 8000 грн; пральна машина, вартістю 8000 грн; праска, вартістю 400 грн; фен, вартістю 200 грн; мікрохвильова піч, вартістю 3000 грн; колонка портативна музикальна JBL, вартістю 1000 грн; тюль, вартістю 200 грн, штори, вартістю 200 грн; подушки, вартістю 100 грн, кавомолка, вартістю 1000 грн; кухоний комбайн, вартістю 2000 грн та кошти в сумі еквівалентній 5000 доларів США, що складають 129291 грн за офіційним курсом НБУ станом на 13 березня 2020 року всього на суму 450 374 грн. Крім того, за час спільного проживання особисто їй на день народження подарували: духову піч, вартістю 800 грн; каструлі емальовані (2 л, 3 л, 5 л), вартістю 300 грн; тарілки скляні чорні, вартістю 100 грн; тарілки скляні білі, вартістю 100 грн; постільна білизна двоспальна (4 комплекти), вартістю 1200 грн; сковорідка для млинців, вартістю 100 грн; плед двоспальний, вартістю 200 грн, полотенце банне, вартістю 200 грн, всього на суму 3000 грн.

Посилаючись на вищевикладені обставини, ОСОБА_3 просила встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як жінки та чоловіка, без реєстрації шлюбу з 01 жовтня 2016 року по 29 вересня 2018 року; поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності, виділивши їй 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; автомобіль ВАЗ 210114, 2008 року випуску; холодильник «LG», праску, фен, тюль, штори, подушки, кошти в сумі 1620 доларів США, що складає 42854 грн за офіційним курсом НБУ; духову піч, каструлі емальовані, тарілки скляні чорні та білі, 4 комплекти двоспальної білизни, сковорідку для млинців, плед двоспальний, полотенце банне.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з 01 січня 2018 року по 29 вересня 2018 року.

Поділено майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділивши ОСОБА_3 : холодильник «LG» GA-B429SMC2, вартістю 8 000 грн, кухонний комбайн, вартістю 2 000 грн, праску, вартістю 400 грн, фен, вартістю 200 грн, тюль, вартістю 200 грн, штори, вартістю 200 грн, подушки, вартістю 100 грн, всього на загальну суму 11 100 грн та визнано за нею право власності на вказане майно.

Виділено ОСОБА_2 : пральну машину, вартістю 8 000 грн, мікрохвильову піч, вартістю 3 000 грн, кавомолку, вартістю 1 000 грн, всього на загальну суму 12 000 грн та визнано за ним право власності на вказане майно.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 450 грн грошової компенсації за надлишково отримане майно.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що факт спільного проживання однією сім`єю без перебування у шлюбі між собою підтверджується показами свідків, які підтвердили, що позивач та відповідач проживали з жовтня 2016 року до жовтня 2018 року однією сім`єю та вели спільне господарство, коли відповідач повертався з заробітків, робили спільні покупки продуктів харчування, побутової хімії, побутової техніки, сторонні особи сприймали їх саме як подружжя, позивач та відповідач були знайомі з усіма родичами один одного, виявляли подружні відносини перед третіми особами, разом відпочивали, спілкувалися з батьками, планували весілля з батьками та родичами, мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Шунько Г.О. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з копії довідки про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_2 (а.с. 4 на звороті).

Згідно копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 29 вересня 2018 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_5 (а.с. 5). Шлюб розірвано 03 березня 2020 року (а.с. 5 на звороті).

З копії довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу квартири № 3448 від 20 грудня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу Засоріним А.І., ОСОБА_2 на праві приватної власності належить кв. АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів ОСОБА_2 належить ВАЗ 21114, 2008 року, дата державної реєстрації за особою 06 липня 2017 року (а.с. 7).

З копії довідки Конотопського ВП ГУНП в Сумській області від 12 лютого 2020 року вбачається, що ст. ДОП Конотопського ВП ГУНП майором поліції Бабич О.О. у період з 05 лютого 2020 року по 07 лютого 2020 року розглянуто звернення ОСОБА_3 з приводу вчинення протиправних дій з боку чоловіка ОСОБА_2 . У події не встановлено ознак адміністративного чи кримінального правопорушення, за результатами проведеної перевірки прийнято рішення про припинення подальшого розгляду звернення та надано відповідь заявникові (а.с. 8).

Згідно копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком є ОСОБА_6 , матір`ю ОСОБА_7 (а.с. 28).

З копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком є ОСОБА_6 , матір`ю ОСОБА_7 (а.с. 28).

Згідно копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_4 ОСОБА_8 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 19 жовтня 2013 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_8 (а.с. 29).

З копії розписки від 29 червня 2017 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 гроші в сумі 4000 доларів США в особисте користування, а саме для придбання житла в м. Конотоп та транспортного засобу, грошові кошти зобов`язався повернути за першою вимогою (а.с. 30).

Згідно копії договору оренди землі від 24 червня 2014 року ОСОБА_6 надав ТОВ «Юрівка» в оренду земельну ділянку, загальною площею 2 га (а.с. 31).

З копії договору оренди землі від 24 червня 2014 року вбачається, що ОСОБА_7 надала ТОВ «Юрівка» в оренду земельну ділянку, загальною площею 2 га (а.с. 32).

Згідно копії договору оренди землі від 20 жовтня 2016 року ОСОБА_10 надала ТОВ «Ранок-Гамаліївка» в оренду земельну ділянку, загальною площею 7,6606 га (а.с. 33).

З довідки від 24 березня 2020 року № 21, виданої виконкомом Карабутівської сільської ради Конотопського району Сумської області вбачається, що ОСОБА_7 згідно по господарської книги № 1 о/р № 47 дійсно утримує господарство, станом на 01 січня 2016 року має 5 корів та 2-х свиней, станом на 01 січня 2017 року має 4 корови та 2 свиней, станом на 01 січня 2018 року має 4 корови та 2 свиней, станом на 01 січня 2019 року має 4 корови та 2 свиней (а.с. 34).

Згідно довідки від 24 березня 2020 року № 29, виданої виконкомом Карабутівської сільської ради Конотопського району Сумської області, ОСОБА_7 зареєстрована і проживає в АДРЕСА_3 разом з чоловіком ОСОБА_6 , матір`ю ОСОБА_10 та сином ОСОБА_2 , який за даною адресою зареєстрований але не проживає (а.с. 35).

Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 20 грудня 2017 року ОСОБА_11 , яка діяла від ОСОБА_12 продала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 за 180000 грн (а.с. 37-38).

З копій довідок про суму нарахованого доходу з липня 2016 року по грудень 2016 року становить 14663 грн 99 коп., з січня 2017 року по грудень 2017 року становить 56615 грн 74 коп., з січня 2018 року по грудень 2018 року становить 72916 грн 69 коп., з січня 2019 року по грудень 2019 року становить 103431 грн 88 коп. (а.с. 46-47).

Згідно довідки Державної прикордонної служби від 07 квітня 2020 року № 184/Т-4703, ОСОБА_2 за період з 06 квітня 2015 року по 31 грудня 2017 року 20 разів перетинав державний кордон України з Росією (а.с. 62).

Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

За таких обставин, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності факту проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 . Майно, набуте сторонами за час спільного проживання за вказаний період, є об`єктом спільної сумісної власності і підлягає поділу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Главою 8 СК України регулюються питання права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вимогам процесуального закону, ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту проживання її з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 жовтня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову, встановши факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2018 року по 29 вересня 2018 року.

Посилання ОСОБА_1 на те, що факт спільного проживання однією сім`єю без перебування у шлюбі між собою підтверджується показами свідків, які підтвердили, що позивач та відповідач проживали з жовтня 2016 року до жовтня 2018 року однією сім`єю та вели спільне господарство, коли відповідач повертався з заробітків, робили спільні покупки продуктів харчування, побутової хімії, побутової техніки, сторонні особи сприймали їх саме як подружжя, позивач та відповідач були знайомі з усіма родичами один одного, виявляли подружні відносини перед третіми особами, разом відпочивали, спілкувалися з батьками, планували весілля з батьками та родичами, мали взаємні права та обов`язки притаманні подружжю, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

У показаннях свідків відсутня деталізація стосунків, вони не підтвердили і не могли пояснити про джерела доходів, ступеня участі кожного у придбанні майна, в тому числі квартири і машини. Аналіз показів свідків, про що зазначив і місцевий суд, свідчить про особисту суб`єктивну оцінку сторін по справі, які виглядали начебто як подружні. Крім того, позивачем не надано жодних належних, допустимих і достовірних доказів, які б достатньо підтверджували доводи позивача про існування спільного бюджету, ведення спільного господарства і виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу фактично зводяться до переоцінки доказів, яким вже була надана належна оцінка судом першої інстанції, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує про те, що суд не ухвалив рішення щодо частини майна про поділ якого заявлялися вимоги. Проте дана обставина не є підставою для скасування рішення, а позивач має право звернутися до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення згідно вимог ст. 270 ЦПК України, якщо на його думку є для цього підстави.

Щодо заявлених представником відповідача у справі витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, що підтверджуються наданими доказами (а.с. 141-145), то, враховуючи співмірність таких витрат ОСОБА_2 зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (ч. 4 ст. 137 ЦПК України), з ОСОБА_1 на користь відповідача підлягає стягненню 4000,00 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374,375, 381 - 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користьОСОБА_2 4000 грн компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2021 року.

Головуючий: В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук