Справа № 388/1309/20
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
12.05.2021 року Долинський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Степанова С.В.
при секретарі Гриненко М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Долинська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлового приміщенням,-
Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житлового приміщенням мотивуючи свої вимоги наступним.
Позивачі є співвласниками квартири, яка знаходиться у будинку за адресою:
власності на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від
21 жовтня 1998 року виданого згідно розпорядження №188 від 21 жовтня 1998 року,
зареєстрованого в Долинській дільниці Кіровоградського БТІ 15 січня 1999 року під
№6985/36 договором дарування частки квартири реєстр №160 від 17 лютого 2004 року
посвідченого приватним нотаріусом Величко О.П. зареєстрованого в Долинській дільниці
Кіровоградського БТІ 09 березня 2004 року під №6985/36.
Відповідач по справі - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але з 2017 року фактично не проживає за вказаною адресою, де вона проживає на даний час відповідачам невідомо, так як вона виїхала на постійне місце проживання до Італії.
Позивачі звертались до відповідача з проханням знятися із місця реєстрації з належної їм на праві власності квартири, однак постійно отримували відмови, за відсутності фінансової можливості та браку часу для приїзду.
На даний час позивачі позбавлені права користуватися та розпоряджатися своєю квартирою, обмежені в зверненні до органів соціального захисту населення за призначенням житлової субсидії.
Звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування житловим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав. В зв`язку з цим, позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом.
Сторони позивачів в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись.
В судове засідання сторона відповідача не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась, на адресу її місця реєстрації направлявся лист рекомендованою кореспонденцією про виклик до суду. Відзив на позовну заяву до суду не надавала.
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та існуванням умов передбачених ст.. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Копією договору дарування частки квартири від 17.02.2004 року та копією свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21.10.1998 року підтверджується право приватної, спільної (сумісної або часткової) власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за позивачами (а.с. 4).
Із копії довідки про фактичне місце проживання посвідченої начальником дільниці з управління багатоквартирними будинками КП «Долинський міськомунгосп» слідує, що гр.. ОСОБА_4 , станом на 15.09.2020 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 але з 2017 року за вказаною адресою не проживає (а.с.6).
З копії довідки № 3952 виданої реєстратором КП «Долинський міськомунгосп» вбачається що гр.. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно приписів ст. 15 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в судовому порядку у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частина перша статті 383 ЦК України передбачає, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч.1, 2 ст. 64 Житлового Кодексу Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ст. ст. 150, 156 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для: собистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею першою Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, до якої України приєдналась 17 липня 1997 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Враховуючи вище викладене встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності позивачам, а відповідач ОСОБА_4 у зазначеній квартирі зареєстрована, але з 2017 року в ній не проживає, дане унеможливлює позивачів у здійсненні будь-яких дій щодо користування та розпорядження своїм майном. З огляду на встановленні обставини, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог позивачів.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 258, 259, 280-283, 289 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП- НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП- НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП- НОМЕР_4 до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житлового приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача відповідно до ст.284 ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено у порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України, безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Долинського районного суду С. В. Степанов