Справа №932/3807/21
Провадження №2/932/1686/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м.Дніпрі, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Крючкової Тамари Віталіївни, про скасування постанови про скасування постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати дублікат договору іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» 12.05.2021 року в порядку цивільного судочинства звернувся до суду з даною позовною заявою, пред`являючи позов до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Крючкової Тамари Віталіївни, в якому просив скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.04.2021 року, видану приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк»; зобов`язати приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Крючкову Т.В. видати Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» дублікат договору іпотеки, посвідченого 10.06.2016 року за реєстровим №4642.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями позовну заяву передано в провадження судді Кудрявцевої Т.О.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачу надсилалась копія ухвали по справі. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з позовної заяви, 03 березня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкової Т.В. із заявою про видачу дублікату іпотечного договору, який укладався між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Ардена», де предметом іпотеки є нежилі приміщення за адресою: м.Київ, пр.Голосіївський, 70.

Як зазначено у позові, постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкової Т.В. від 13.04.2021 року позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що, зважаючи на те, що зі справ нотаріуса була проведена тимчасова виїмка відповідного оригіналу договору іпотеки, посвідченого 10.06.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. за реєстром № 4642, який знаходився на зберіганні у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкової Т.В., не вбачається можливим видати дублікат вищезазначеного договору. Проте відомостей або доказів стосовно підтвердження процесуальної дії з вилучення оригіналу документа відповідачем надано не було, що за твердженням позивача, вказує на безпідставність та необгрунтованість оскаржуваної постанови, а отже і необхідність її скасування.

Посилаючись на викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Крючкової Т.В., в якому просить скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.04.2021 року, видану приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. АТ КБ «ПриватБанк»; зобов`язати приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Крючкову Т.В. видати АТ КБ «ПриватБанк» дублікат договору іпотеки, посвідченого 10.06.2016 року за реєстровим №4642.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

За змістом статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. Одним із критеріїв розмежування справ цивільної й адміністративної юрисдикції є суб`єктний критерій.

З матеріалів справи вбачається, що фактично позивачем оскаржуються дії приватного нотаріуса (який є одночасно державним реєстратором) щодо відмови видати дублікат договору іпотеки. Таким чином, фактично позивачем оспорюється сама дія приватного нотаріуса без оспорювання будь-якого права чи інтересу іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, тобто держава в цій частині делегує нотаріусам владні повноваження. Тому судам при розгляді позовів щодо оскарження дій або бездіяльності нотаріуса як державного реєстратора прав на нерухоме майно слід пам`ятати, що це справи адміністративної юрисдикції згідно з п. 8 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року N 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів".

Частиною першою статті 10 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), передбачено, що державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець, приватний виконавець у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Згідно ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 (провадження № 12-58гс18).

З огляду на викладене, у даній справі вбачається наявність саме публічно-правових відносин, у яких позивач вважає неправомірними дії відповідача та такими, що порушують його права. Тобто, при визначенні юрисдикційності спору із даним відповідачем чи щодо оскарження його дій критерієм такого розмежування є предмет та суть оскарження.

Позивач оскаржує саме дії відповідача щодо відмови у видачі дублікату договору іпотеки і цей спір не стосується його речових прав, тому такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, а не цивільного судочинства. Вказане відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду України у справі №490/5986/17-ц, викладеній в постанові від 28.07.2018р.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

З огляду на вищенаведені обставини, провадження у даній справі підлягає закриттю.

Одночасно суд вважає зав необхідне роз`яснити позивачу, що розгляд такої справи віднесений до юрисдикції адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 255, 257, 260-261,353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Крючкової Тамари Віталіївни, про скасування постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати дублікат договору іпотеки - закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд такої справи віднесений до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення судом, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання копії ухвали, через суд першої інстанції.

Суддя Т.О.Кудрявцева