Справа № 306/1962/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 травня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів : Куштана Б.П., Фазикош Г.В.,

за участю секретаря: Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 березня 2020 року у складі судді Жиганської Н.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі та гідності,-

встановив :

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про захист честі та гідності.

Позов мотивовано тим, що вона як представник акредитованого районною радою засобу масової інформації була запрошена 21.08.2018 року на перше пленарне сесійне засідання чергової сесії депутатів районної ради VII скликання. Вказує, що під час обговорення інформації про результати ДПА та ЗНО громадянин ОСОБА_1 разом зі своїм товаришем ОСОБА_3 провокували назрівання конфлікту у сесійній залі, ОСОБА_1 кричав, агресивно поводився, на прохання голови райради не порушувати регламент сесії реагував не одразу. Виходячи із зали засідань, член Загону народної самооборони м. Свалява та с.Драчино ОСОБА_1 гучно висловлював своє невдоволення роботою начальника відділу освіти Свалявської РДА ОСОБА_4 , викрикуючи на її адресу публічні образи. На слова позивача: "Ви ж освічена людина. Навіщо ж так кричати?", ОСОБА_5 відреагував криками: "Ти хто така?! Ти хто така?! Не для того я півтора року був у зоні АТО, аби такі як ти мене вчили! Ти - очкаричка й..."!". Вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_1 принизив її честь і гідність, вживаючи нецензурну лайку, звертаючись позначенням на фізичні недоліки позивача. Після усного звернення до начальника Свалявського ВП Боднарчука О.Д., як до представника правоохоронних органів, з метою уточнення процедури звернення щодо скарги на дії ОСОБА_1 , за відповідача намагався вибачитися його товариш ОСОБА_3 та спробував вмовити ОСОБА_1 вибачитися перед ОСОБА_2 . Однак ОСОБА_1 публічно заявив, що вибачатися перед позивачем не буде, чим повторно образив ОСОБА_2 як особистість та публічно принизив як редактора районного часопису, а тому позивач просила визнати, що поширені 02.03.2018 року в адмінбудівлі Свалявської РДА ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 висловлювання "Ти хто така?! Ти хто така?! Не для того я півтора року був у зоні АТО, аби такі як ти мене вчили! Ти - очкаричка й..."!" носять явно образливий характер і є такими, що ображають честь і гідність ОСОБА_2 , та просила зобов`язати ОСОБА_1 до публічного вибачення в присутності членів депутатського корпусу, голови Свалявської РДА ОСОБА_6 та начальника Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 .

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 березня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано висловлювання ОСОБА_1 "Ти хто така?! Ти хто така?! Не для того я півтора року був у зоні АТО, аби такі як ти мене вчили! Ти - очкаричка й..."!" на адресу ОСОБА_2 такими, що мають образливий характер та, що ображають честь і гідність ОСОБА_2 .

Зобов`язано ОСОБА_1 після набрання даним рішенням суду законної сили, вибачитися перед ОСОБА_2 за висловлювання "Ти хто така?! Ти хто така?! Не для того я півтора року був у зоні АТО, аби такі як ти мене вчили! Ти - очкаричка й..."!"

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що суд розглянув справу та ухвалив рішення у його відсутності, чим порушив його права; суд не врахував, що ним не було порушено особистих немайнових прав позивачки, її честі та гідності, а також, що ним були висловлені оціночні судження, за які не можна притягувати до відповідальності; позовна вимога про зобов`язання вибачитись, як спосіб судового захисту честі, гідності не передбачений законом.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання апелянт ОСОБА_1 в черговий раз не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи його належним чином повідомлено.

З приводу неявки в судове засідання апелянта слід зазначити наступне.

Згідно з ч.3 п.п.10,11 ст.ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: розумність строків розгляду справи; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.1, ч.2 п.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що апеляційне провадження у даній справі відкрито 23.07.2020 року, розгляд справи неодноразово відкладався через неявку апелянта, а також з врахуванням недоведеності поважності причин неявки апелянта, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи у відсутності апелянта.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Кожен має право на повагу до його гідності (ст.28 Конституції України).

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права (ч.3 ст. 274 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Як роз`яснено у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року (надалі Постанова), при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а)поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній осі будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 як представник акредитованого районною радою засобу масової інформації, тимчасово виконуючи обов`язки редактора газети "Вісті Свалявщини" була запрошена 21 серпня 2018 року на перше пленарне сесійне засідання чергової сесії депутатів Свалявської районної ради VII скликання. Під час обговорення інформації про результати ДПА та ЗНО у сесійній залі, відповідач ОСОБА_1 кричав, агресивно поводився, на прохання голови райради не порушувати регламент сесії одразу не реагував. Виходячи із зали засідань, член Загону народної самооборони м. Свалява та с. Драчино позивач ОСОБА_1 гучно висловлював своє невдоволення роботою начальника відділу освіти Свалявської РДА ОСОБА_4 , викрикуючи на її адресу публічні образи. На слова позивача: "Ви ж освічена людина. Навіщо ж так кричати?", ОСОБА_1 відреагував криками: ""Ти хто така?! Ти хто така?! Не для того я півтора року був у зоні АТО, аби такі як ти мене вчили! Ти - очкаричка й..."!"

Дані обставини підтверджені показаннями допитаних судом першої інстанції свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які не спростовані жодними належними, допустимими та достовірними доказами, а також доданими позивачем до позовної заяви відеоматеріалами з камер спостереження адмінбудівлі.

У наданому відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 також не заперечив факт висловлювання ним на адресу позивача вказаних слів.

З врахуванням наведених обставин суд першої правильно встановив, що відповідач поширив щодо позивача негативну інформацію, дана інформація стосується конкретно позивача, така інформація порушує особисті немайнові права позивача, а саме право позивача на повагу до його гідності, честі та ділової репутації.

Судом першої інстанції також правильно не взято до уваги посилання відповідача ОСОБА_1 , яке є також і доводом апеляційної скарги, що ним були висловленні оціночні судження на адресу позивача, оскільки за своїм характером і сутністю вони не є оціночними судження, а висловлюваннями у формі негативної поведінки особистості людини, яка суперечить встановленим загально прийнятим правилам поведінки і вимогам загальнолюдської моралі.

З врахуванням наведеного суд першої інтенції обґрунтовано визнав висловлювання ОСОБА_1 "Ти хто така?! Ти хто така?! Не для того я півтора року був у зоні АТО, аби такі як ти мене вчили! Ти - очкаричка й..."!" на адресу ОСОБА_2 такими, що мають образливий характер та, що ображають честь і гідність ОСОБА_2 , і правомірно в цій частині захистив порушені прав позивача та задовольнив позов.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують, ґрунтуються на невірному тлумаченні норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини між сторонами, а тому не заслуговують на увагу.

Не заслуговують на увагу також доводи апелянта, що суд ухвалив рішення у його відсутності і порушив його права, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, провадження у даній справі судом першої інстанції було відкрито 09.10.2018 року, відповідач подавав відзив на позовну заяву, справа судом першої інстанції неодноразово відкладалася через неявку апелянта в судові засідання та за його клопотаннями, судове рішення по суті спору ухвалено 11.03.2020року, а тому відповідач мав можливість реалізувати в суді всі свої процесуальні права.

Разом з тим в рішенні суд першої інстанції зобов`язав ОСОБА_1 після набрання даним рішенням суду законної сили, вибачитися перед ОСОБА_2 за вказані висловлювання, не врахувавши при цьому п.26 Постанови, в якій роз`яснено, що суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК.

Таким чином, вимога позивача про зобов`язання відповідача вибачитись перед позивачем не підлягає до задоволення, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту не передбачено законом.

З врахуванням наведенного, рішення суду першої інстанції в частині зобов`язаня відповідача вибачитися перед позивачем підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у даних вимогах.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 березня 2020 року в частині зобов`язання ОСОБА_1 після набрання даним рішенням суду законної сили, вибачитися перед ОСОБА_2 за висловлювання "Ти хто така?! Ти хто така?! Не для того я півтора року був у зоні АТО, аби такі як ти мене вчили! Ти - очкаричка й..."!" скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у даних вимогах.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прий1няття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 19 травня 2021 року.

Головуючий:

Судді: