ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛ А

10 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 642/3352/19

провадження № 22-ц/818/6193/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Тичкова О.Ю.

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 8 вересня 2021 року у складі судді Гримайло А.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на 23/100 частини квартири ,-

у с т а н о в и в :

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 8 вересня 2021 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на 23/100 частини квартири відмовлено.

На вказане судове рішення, 28 вересня 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 23 жовтня 2020 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08 листопада 2021 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

08.12.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення заборони на 23/100 спірної квартири АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що позивач дізналась, про можливість відчуження спірної частки нерухомого майна третім особам, вказуючи на те, що відповідачем розміщене паперове оголошення про продаж спірної квартири, на якому зазначено номер мобільного телефона відповідача, як у відзиві на її позов, а отже існує ризик того, що до ухвалення судового рішення відповідач, як співвласник квартири має змогу реалізувати вказане майно, що у майбутньому унеможливить виконання рішення суду, у разі його ухвалення на користь позивача.

Дослідивши матеріали цивільної справи, колегія суддів уважає, що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Васільковою Л. Є. за реєстровим № 1280, належить 77/100 частини квартири АДРЕСА_1 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а. с. 25-27).

ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Гібадуловою Л. А. за реєстровим № 4244, належить 23/100 частини спірної квартири (т.1 а. с. 25-27).

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову і застосовуються лише до позовів про визнання та про присудження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Тобто, забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

При цьому процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 володіють спірною квартирою АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності.

Судова колегія не погоджується з доводами заявника про ймовірну можливість відчуження 23/100 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , з таких підстав.

Частиною 1 статті 356 ЦК України, встановлено, що спільна часткова власність це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Згідно ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі.

Якщо бажання придбати частку у праві спільної часткової власності виявили кілька співвласників, продавець має право вибору покупця.

У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

Передача співвласником свого переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності іншій особі не допускається.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що ОСОБА_1 належить 77/100 частини спірної квартири, разом с тим вона має переважне право у разі продажу частки у праві спільної часткової власності перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, заявлена вимога про забезпечення позову є неспівмірною із розглянутими судом вимогами та безпідставною.

З урахуванням викладених обставин, підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.149, 150, 158, 273, 381 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 8 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на 23/100 частини квартири залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 10 грудня 2021 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук.