Справа № 344/8550/17
Провадження № 6/344/273/21
У Х В А Л А

20 травня 2021 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря судового засідання Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,-

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без вилучення паспортного документа у праві виїзду за межі України. Обґрунтовуючи вимоги подання, заявник вказує, що на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 64937025 з примусового виконання виконавчого листа № 344/8550/2017, виданого 15 березня 2018 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 72 328 грн 43 коп., з яких борг у сумі 28 643 грн 63 коп, індекс інфляції даної суми у розмірі 13 347 грн 93 коп., три відсотки річних у розмірі 2 148 грн 27 коп., пеня у розмірі 28 188 грн 60 коп. та судовий збір у в сумі 723 грн 29 коп. Боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, на виклики державного виконавця не з`являється, про причини неявки не повідомляє виконавця. За таких обставин заявник просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Згідно частини четвертої статті 441 Цивільного процесуального кодексу України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

У судове засідання заявник не прибув, проте у поданні є клопотання, в якому просить розгляд справи проводити за відсутності заявника.

На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд подання здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Івано-Франківським міськимсудом Івано-Франківської області на виконання рішення суду 15 березня 2018 року видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 72 328 грн 43 коп., з яких борг у сумі 28 643 грн 63 коп, індекс інфляції даної суми у розмірі 13 347 грн 93 коп., три відсотки річних у розмірі 2 148 грн 27 коп., пеня у розмірі 28 188 грн 60 коп. та судовий збір у в сумі 723 грн 29 коп.

03 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61443973 та постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61445623.

03 березня 2020 року прийнято постанову про накладення арешту на майно боржника № 1899 та № 1900.

Згідно Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за боржником зареєстроване нерухоме майно, а саме: 1/3 частка квартири загальною площею 45,5 кв.м, житловою площею 15,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Комунального підприємства «Тарутинське районне бюро технічної інвентаризації» Тарутинської районної ради Одеській області № 131 від 18.03.2020, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , була продана боржником ОСОБА_1 ОСОБА_3 згідно Договору купівлі - продажу від 11.12.2008 реєстровий № 5462.

Відповідно до відповіді Комунального підприємства «Тарутинське районне бюро технічної інвентаризації» Тарутинської районної ради Одеській області № 140 від 19.03.2020, право спільної часткової власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за боржником ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках на підставі Свідоцтва про право власності від 15.02.2007.

Згідно відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 12.03.2020, зареєстрованої за боржником техніки не виявлено.

На підставі відповіді Державного агентства рибного господарства України № 10-9.1-17/1580-20 від 12.03.2020, у Державному судновому реєстрі України та Судновій книзі України за боржником риболовних суден не зареєстровано

Згідно відповіді Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Ж 5100,4.3-3303/51.2-20 від 16.03.2020, боржник документований паспортами громадянина України для виїзду за кордон, серія НОМЕР_1 від 09.12.2016року, орган видачі 2601.

Згідно відповіді, яка надійшла з Пенсійного Фонду України, доходів, в тому числі за цивільно-правовими договорами, боржник не отримує, пенсію також не отримує.

Відповідно до інформації, яка надійшла із Державної фіскальної служби боржник офіційно не працевлаштований.

Згідно відповіді Міністерства внутрішніх справ України, за боржником не зареєстровані транспортні засоби.

Приватним виконавцем 25 червня 2020 року з метою перевірки майнового стану боржника було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , проте двері квартири ніхто не відчинив, тому перевірити майновий стан боржника не вдалось, про що складено відповідний акт.

09 листопада 2020 року приватним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено, що зі слів сусіда з квартири АДРЕСА_3 (відмовився називати свої П.І.Б.) боржник ОСОБА_1 за вказаною адресою фактично не проживає, а мешкає у місті Івано-Франківськ, за вказаною адресою проживає матір боржника, але вже місяць вона мешкає у місті Івано-Франківську. Приватним виконавцем було складено відповідний акт. Приватним виконавцем також було залишено виклик про явку на прийом до виконавця з датою та часом прийому на 11.11.2020. У визначений день та час на прийом до приватного виконавця боржник не з`явився.

18 грудня 2020 року приватним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , проте боржника за вказаною адресою не було виявлено, на стук у двері квартири ніхто не відчинив, ліквідного майна, що належить боржнику і на яке можливо звернути стягнення, не було виявлено. Приватним виконавцем було складено відповідний акт. Приватним виконавцем також було залишено у дверях виклик про явку на прийом до виконавця з датою та часом прийому на 23.12.2020. У визначений день та час на прийом до приватного виконавця боржник не з`явився та не повідомив про причини неявки.

10 березня 2021 року приватним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено, що боржника за вказаною адресою не було виявлено, про що було складено відповідний акт. Приватним виконавцем також було залишено у дверях виклик про явку на прийом до виконавця з датою та часом прийому на 17.03.2021. У визначений день та час на прийом до приватного виконавця боржник не з`явився та не повідомив про причини неявки.

18 березня 2021 року приватним виконавцем надіслано боржнику ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення виклик приватного виконавця за вих. № 1844, за адресою, що вказана у виконавчому документі, та якою зобов`язано боржника з`явитись на прийом до виконавця на 24.03.2021. Також одночасно зобов`язано надати достовірні відомості про доходи та місце роботи, на підтвердження чого надати довідку з місця роботи; достовірні відомості про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби тощо), у тому числі про кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, про рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, що знаходяться на території України та за її межами, з зазначенням назви відповідної установи та її адреси, на підтвердження чого надати копії відповідних договорів або інших документів; достовірні відомості про майно, у тому числі про майно, що перебуває у спільній власності (місцезнаходження, технічна характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих документів про відповідне право; достовірні відомості про майно, що перебуває в заставі/іпотеці або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні від інших осіб (місцезнаходження майна, його характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих договорів та додатків до них; достовірні відомості про майнові права, на які може бути звернено стягнення, зокрема частки у статутному капіталі юридичних осіб, в тому числі майнові права, що є предметом застави/іпотеки, з наданням копій підтверджуючих документів; копії паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон; довідку про склад сім`ї; документи щодо зареєстрованих осіб в житлових будинках, квартирах, що належать на праві приватної та/або спільної власності. У визначений день та час на прийом до приватного виконавця боржник ОСОБА_1 не з`явився, не надав необхідні достовірні відомості відповідно до вимоги приватного виконавця, та не повідомив виконавцю про причини неявки.

23 березня 2021 року приватним виконавцем було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, якою було об`єднано ВП №61443973 та ВП № 61445623 у зведене виконавче провадження №64937025.

26 березня 2021 року надіслано боржнику ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення виклик приватного виконавця.

30 березня 2021 року Приватний виконавцеь зв`язався запомогою месенджеру «VIBER» з сестрою боржника ОСОБА_6 .

12 квітня 2021 року було винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено для виконання копії постанови про арешт коштів боржника банківським установам за вих. № 2240.

Стаття 33 Конституції України передбачає, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Згідно статті 313 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

У відповідності до пункту 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Частинами першою-третьою статті 441 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до вимог пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Узагальнюючи судову практику щодо вирішення звернень про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Верховний Суд України дійшов висновку що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. Невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, тощо.

Суд вважає, що приватний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», які спрямовані на стягнення заборгованості. Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, та умисно ухилявся й ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Поряд з цим, приватний виконавець не долучив до матеріалів подання доказів отримання боржником усіх матеріалів виконавчого провадження у межах такого, як це вимагає закон.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків.

Також, у матеріалах подання відсутні достатні докази використання приватним виконавцем передбачених законом інструментів і повноважень для стягнення боргу без обмеження свободи пересування боржника, що є додатковим заходом забезпечення виконання судового рішення, якщо загальновживані заходи стягнення є недостатніми, вичерпані тощо. Таке обмеження не повинно застосовуватися, якщо не є вкрай необхідним і обґрунтованим.

Наявність лише самого зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Зважаючи на вказане, у матеріалах справи відсутні дані про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у частині третій статті 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

За наведених обставин, суд вважає передчасним застосування до ОСОБА_1 як до боржника з метою виконання ним своїх боргових зобов`язань такого заходу впливу, як тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, а тому приходить до висновку, що подання державного виконавця задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 260-261, 353, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Мелещенко Л.В.