Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бедьо В.І.

за участю секретаря судових засідань - Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали позовної заяви адвоката Машика Віктора Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із зазначеною позовною заявою мотивуючи її наступним.

14.02.2020 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику в розмірі 4380,00 грн. на строк до 31.03.2020 року , що підтверджується розпискою, складеною та підписаною відповідачем.

Позивач вказує на те, що станом на день подання цієї позовної заяви відповідачем в строк, визначений в розписці, позика не повернута. Відповідач натомість не бажає виконувати взяте на себе грошове зобов`язання, не реагує на звернення позивача, внаслідок чого позивач змушений звертатись до суду за захистом своїх порушених прав.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 4380,00 грн. та понесені позивачем судові витрати.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 03.03.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Суд констатує, що відповідачу ОСОБА_2 було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

В судове засідання сторони не з`явилися, хоч були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні в загальному порядку від жодної із сторони не надходило, суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України проводиться за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, судом встановлені наступні обставини.

14.02.2020 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику в розмірі 4380,00 грн. на строк до 31.03.2020 року.

Вказану обставину позивач підтверджує доданою до справи розпискою ОСОБА_2 від 14.02.2020 року про факт отримання грошових коштів у розмірі 4380,00 грн. ( а. с. 4).

Позивач вказує на те, що на станом на дату звернення з позовом відповідач свої зобов`язання не виконав та не повернув йому позику у передбачений сторонами строк.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.

Положенням ст. 16 ЦК регламентовано, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У відповідності дост. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно достатті 1046 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

За своєю правовою природою розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки право вимоги.

Розписка про отримання у борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Зазначена правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року № 6-1967цс15.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вже попередньо встановлено судом, між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику, не повернуті, при цьому суд враховує встановлену статтею 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, тому приходить до переконання, що в даному випадку суд має право на стягнення відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 4380, 00 грн.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи присудженння до стягнення суми боргу за договором позики, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір 840 , 80 грн.

Керуючись ст. ст.251,257,261,267,530,599,612,625,631 ЦК ст. ст.13 ,76 ,89 ,141 , 280 ,282, 284, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 14.02.2020 року в сумі 4380,00 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят гривень) та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840. 80 грн. (вісімсот сорок гривень)

Відомості про учасників судового процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , іпн: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.04.2021 рік.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.І. Бедьо