Справа № 685/400/21
Провадження № 2/685/166/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Казмірчук І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь в порядку скороченого провадження без виклику осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В :

26 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який надійшов до суду 29 березня 2021 року, заявивши вимогу, в порядку захисту його прав як споживача, визнати недійсним кредитний договір від 25 липня 2019 року № 20190762.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладенні даного договору ТОВ «Макс кредит» було порушено права позивача як споживача, передбачені нормами Законів України «Про захист прав споживачів», «Про банки і банківську діяльність», «Про страхування».

Зокрема, працівниками ТОВ «Макс кредит» при видачі кредитних коштів не ознайомили позичальника з умовами кредитування та ризиками, що передбачено ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач зазначає, що спірний договір, згідно п. 8.7, укладений відповідно до Правил надання ТОВ «Макс кредит» коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщених на веб-сайті кредитора в мережі Інтернет, і підписанням цього договору позичальник підтверджує ознайомлення та свою згоду із зазначеними правилами, однак працівники даної фінансової установи не надали йому цих Правил, з їх текстом він не був ознайомлений, як і не знайшов їх на сайті. Тому позивач вважає, що кредитодавець, скориставшись його необізнаністю, навмисно не дотримав та грубо порушив вимоги діючого законодавства, не надавши повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту.

Позивач вказує, що згідно п. 8.3 Кредитного договору він начебто підтверджує, що йому в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч. 2 ст. 2 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Проте йому, як споживачу, не була надана ця інформація, яка стосується суті наданих фінансових послуг, а отже і відсутнє будь-яке письмове підтвердження про ознайомлення його з вищенаведеною інформацією та взагалі з усіма кредитними договорами.

Позивач стверджує у позовній заяві, що він не мав можливості детально ознайомитися з Умовами та Правилами кредитування перед укладенням Кредитного договору, йому повинен був бути наданий час і можливість детально ознайомитися з умовами договору та законодавством, що його регулює. Пізніше виявилося, що у кредитному договорі міститься безліч умов, що регулюються законодавством, з яким позивач ніколи в житті не зустрічався, та який укладений на невигідних для нього умовах. Позивач, здійснюючи оформлення кредиту за 15-хвилинний проміжок часу не мав можливості об`єктивно оцінити та осмислити умови кредитування, виявити їх недоліки, оцінити всі ризики та збитки, які він отримає в результаті укладення спірної угоди. Позивач вказує, що через неналежну інформованість з боку відповідача та свою необізнаність при укладенні угоди не могла у повному обсязі оцінити умови договору кредиту на предмет їх вигідності, так як не було належним чином роз`яснено працівниками відповідача їх умов.

Також позивач вважає підставою для визнання спірного договору недійсним відсутність у ньому умов про припинення його дії та про відповідальність відповідача, чим порушено вимоги пунктів 8 та 9 частини 1 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Крім того, позивач посилається на порушення відповідачем норм, встановлених абзацами 5 та 11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», оскільки в кредитному договорі відсутня права позивача відкликати свою згоду на обробку персональних даних, що є підставою для визнання недійсним п. 9.5 договору щодо обробки персональних даних.

Відповідачем 12 квітня 2021 року отримано копію позовної заяви з додатками, однак письмового відзиву суду не направлено.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участі фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Частиною 3 ст. 1054 ЦК України передбачено, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

25 липня 2019 року між ТОВ «Макс кредит» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 0162, відповідно до умов якого Товариство надає позичальнику кредит в загальному розмірі 28750 грн., з яких 25000 грн. є грошовими коштами у кредит та 3750 грн. для сплати авансових процентів. Договором передбачений конкретний графік повернення кредиту та сплати процентів за його користування з зазначенням конкретних сум та дат.

Весь текст кредитного договору викладений однаковим шрифтом, повністю заповнений друкарським способом, тобто без порожніх граф, які б заповнялися внесенням інформації вручну, крім того, кожна сторінка підписана позичальником.

Статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, яка інформація надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Одним із способів її надання є розміщення на своєму офіційному веб-сайті, а споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. При цьому споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з вищезазначеною інформацією у письмовій формі, що ним і було зазначено у пунктах 8.3 та 8.7 спірного договору.

Позивачем не наведено жодного доказу на підтвердження його слів щодо встановлення обмеження в часі при укладенні договору та ненадання інформації про кредит.

Інформація про кредит також присутня і на вказаному у договорі офіційному сайті.

Порушень прав позивача, визначених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», судом не знайдено, оскільки станом на день укладення спірного договору діяла інша редакції цієї статті, яка взагалі не містить частини другої.

Суд не погоджується з позицією позивача про відсутність у спірному договорі умов про припинення його дії та про відповідальність відповідача, оскільки розділами 7 та 8 договору передбачені, відповідно, відповідальність сторін, в тому числі позикодавця, та порядок внесення змін та доповнень, припинення, розірвання договору.

Суд не вбачає порушень прав споживача через відсутність в спірному договору права позичальника на відкликання своєї згоди на обробку персональних даних, оскільки доступ позикодавця до таких даних тісно пов`язаний з можливістю позикодавця належним чином вимагати від позичальника виконання договірних зобов`язань - звернення до суду, виконавчої служби тощо.

Таким чином, позивачем не доведено порушень вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» при укладенні спірного договору, тому підстав для визнання його недійсним немає.

Керуючись ст.ст. 627, 1054, ст.ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 197, 200, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» про визнання недійсним кредитного договору № 0162 від 25 липня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 29 квітня 2021 року.

Суддя Самойлович А.П.