Провадження № 2/537/608/2021
Справа № 537/636/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.04.2021 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю секретаря Савічевої М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 ; судові витрати стягнути з відповідача.
У вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак, відповідач ОСОБА_2 , який доводиться позивачу рідним братом, не проживає у вказаній квартирі з 2007 року по теперішній час без поважних причин, не сплачує вартість комунальних послуг, особистих речей в квартирі не має. Позивач зазначає, що він не чинить ніяких перешкод відповідачу в користуванні житловим приміщенням. Факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 в належній позивачу квартирі порушує право останнього на вільне розпорядження і користування майном.
За таких обставин, позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 у зв`язку із тривалою відсутністю без поважних причин за місцем реєстрації, у зв`язку із чим позивач і вимушений звернутись до суду із даним позовом.
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 11 березня 2021 року провадження у справі відкрито.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі пояснень позивача, свідків та письмових матеріалів справи, одночасно враховуючи, що відповідач належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце слухання справи, відповідач не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив.
Вислухавши думку позивача ОСОБА_1 , вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.
В судовому засіданні встановлена обставина зміни прізвища відповідача з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».
Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
З матеріалів справи, а саме із довідок за вих.№18/36 від 04 лютого 2021 року, за вих.№90/32 від 04 лютого 2021 року, виданих ТОВ «Місто для людей Кременчук», вбачається, що за адресою: квартира АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 28 квітня 1978 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28 січня 1978 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 18 березня 2017 року.
Факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 за вказаною вище адресою також підтверджується повідомленням Крюківської районної адміністрації Кременчуцького району Полтавської області Кременчуцької міської ради №1634/01-27 від 23 лютого 2021 року.
Однак, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 за зазначеною вище адресою не проживає з 2007 року, що підтверджується змістом акту про не проживання ТОВ «Місто для людей Кременчук» б/н від 04 лютого 2021 року, згідно якого громадяни ОСОБА_8 , який проживає в квартирі АДРЕСА_2 , та ОСОБА_9 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_3 , підтвердили, що ОСОБА_2 , 1977 року народження, не проживає за адресою: квартира АДРЕСА_1 , з 2007 року і по теперішній час.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що позивач ОСОБА_1 доводиться їй зятем, особа ОСОБА_2 свідку відома, востаннє вона бачила ОСОБА_2 сім вісім років назад.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомила, що з позивачем ОСОБА_1 та членами його родини вона перебуває у дружніх відносинах, особа відповідача ОСОБА_2 їй відома, зазначила, що відповідача за адресою: квартира АДРЕСА_1 , вона не бачила тривалий час, місце його перебування свідку невідомо.
Згідно із частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
У відповідності до частини 1 статті 386 власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем внаслідок наявності його реєстрації у помешканні, власником якого є позивач, порушено право останнього на володіння та розпорядження своїм майном; ОСОБА_2 , будучи зареєстрованим у домоволодінні, власником якого є позивач, порушує його права та законні інтереси, в зазначеному домоволодінні не проживає близько чотирнадцяти років.
Згідно статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно зі статтею 163 Житлового кодексу УРСР, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Так, відповідно до частини 1 статті 71 Житлового кодексу УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , власником якого є позивач. Однак, відповідач не проживає у зазначеному будинку близько чотирнадцяти років.
Згідно наявних письмових матеріалів справи, домовленість між сторонами щодо збереження за відповідачем права користування житлом у разі його тимчасової відсутності відсутня.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки він відсутній у вказаному будинку близько чотирнадцяти років, без поважних причин, враховуючи ті обставини, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу, як власнику житла, в повній мірі користуватися та розпоряджатися належними йому правами в зазначеній квартирі, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню.
Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку із чим з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 сума судового збору, сплачена останнім при зверненні до суду із позовом, в розмірі 908 грн. 00 коп.
Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 29, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного Кодексу України, суд , -
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; адреса проживання: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Д.О. Зоріна