Справа № 703/675/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

секретар судових засідань Бондаренко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності

встановив:

01 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить: визнати дійсним договір купівлі-продажу, зареєстрований 19 березня 1997 року Смілянською біржею (філією ТБ Київська Біржа Джі-Ай-Пі) за реєстровим №1-201/97; визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59,1 м.кв., житловою площею 36,1 м.кв.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі продажу, який зареєстрований 19 березня 1997 року Смілянською біржею (філією ТБ «Київська Біржа нерухомості Джі-Ай-Пі») в реєстрі обліку біржових угод під №1-201/97, позивач придбав у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59,1 м.кв., житловою площею 36,1 м.кв. Право власності було зареєстровано Смілянським відділком комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» відповідно до вимог діючого на той час законодавства. Маючи намір подарувати квартиру, позивач звернувся до нотаріуса, який повідомив, що він не може відчужити квартиру, оскільки вказаний договір, всупереч вимогам закону не був посвідчений нотаріально.

За вищевказаним договором позивач придбав квартиру за 8600 гривень. Сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договору та відбулося повне його виконання. З моменту укладення договору та до даного часу продавці не заявляли про недійсність договору, при цьому як стало відомо позивачу, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 померли, а тому у нього відсутня можливість укласти з ними нотаріально посвідчений договір, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 02 березня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання.

05 квітня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Смілянської міської ради Черкаської області у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи провести без його участі на підставі всебічно з`ясованих обставин у справі, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, врахувавши позицію сторін, яка викладена в їх заявах про розгляд справи без їх участі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

19 березня 1997 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з другої сторони, укладено договір купівлі продажу квартири, який зареєстрований 19 березня 1997 року Смілянською біржею (філією ТБ «Київська Біржа Джі-Ай-Пі») в реєстрі обліку біржевих угод під №1-201/97 (надалі Договір) (а.с.5).

Відповідно до п.1-2 Договору, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_1 купив 3 (трьох) кімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Ця квартира знаходиться на 5 поверсі 5 поверхового цегляного будинку. Вона складається з 3-х кімнат жилою площею 36,1 кв.м. Загальна площа всієї квартири дорівнює 59,1 кв.м. Квартира, що відчужується, має підсобне приміщення: туалет, кухню, ванну, водопровід, каналізацію, центральне опалення, балкон та лоджію.

Згідно п.4 Договору, продаж цієї квартири відбувається за 8600 гривень, які продавці одержали від покупця в повному обсязі до підписання цього договору.

Відповідно до п.5 Договору, покупець набуває право власності на згадану квартиру з дня засвідчення (реєстрації) договору «Смілянською біржею Джі-Ай-Пі».

Згідно п.13 Договору, відповідно до ст.227 ЦК України договір підлягає обов`язковій реєстрації в Смілянській дільниці БТІ Черкаської області.

Як вбачається з Договору, право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_1 . 20 березня 1997 року Смілянським відділком комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», реєстрований номер 710 (а.с.5-зворот).

Згідно ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06 листопада 2009 року, відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Отже, на момент на момент укладення спірного договору правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР.

Відповідно до ст.153 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент укладення правочину), договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Згідно ст.224 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент укладення правочину), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.227 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент укладення правочину), договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Статтею 47 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент укладення правочину), встановлено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу.

Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч.2 ст.47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Як вбачається з Договору, сторонами досягнуто всіх істотних умов купівлі продажу квартири.

Крім того, позивач ОСОБА_1 з 21 травня 1997 року зареєстрований у вищевказаній квартирі, що підтверджується копією його паспорта громадянина України (а.с.8-10).

Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» (у редакції, чинній на момент укладення правочину), біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України.

Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам.

До 01 січня 2013 року виникнення права власності на нерухоме майно не пов`язувалося з його державною реєстрацією. Державна реєстрація здійснювалася за фактом права власності, яке вже виникло.

Держава, в особі Смілянського відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», зареєструвавши право власності позивача ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , визнала вказане право позивача, як таке, що виникло на підставах , які не заборонені законом.

Закон України «Про товарну біржу» (у редакції, чинній на момент укладення правочину), дозволяв членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. В такому випадку біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав, проте набувача нерухомості це не звільняло від здійснення реєстрації договору, за яким набуто право власності на нерухоме майно в органах БТІ, що на той час виконували функції органу державної реєстрації об`єктів нерухомості.

При цьому чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році.

У редакції, що діяла на час укладення спірного договору купівлі-продажу, в самому Законі України «Про товарну біржу» не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст.15 цього Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі.

Як встановлено під час судового розгляду, договір купівлі - продажу квартири від 19 березня 1997 року в установленому законом порядку недійсним, як оспорюваний, в частині невідповідності вимогам Закону України «Про товарну біржу», не визнавався.

Таким чином, судом встановлено, що договором купівлі-продажу квартири від 19 березня 1997 року, який зареєстрований 19 березня 1997 року Смілянською біржею (філією ТБ «Київська Біржа нерухомості Джі-Ай-Пі»), сторони досягли згоди щодо усіх його істотних умов, виконали ці умови, та до даного часу у сторін заперечень стосовно наслідків його укладення не виникло, що дає підстави для застосування вимог ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу квартири щодо можливості визнання зазначеного договору купівлі-продажу дійсним.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , тим самим здійснити судовий захист його майнових прав.

При цьому, приймаючи до уваги, що позивач з вимогами щодо розподілу судових витрат не звертався, суд вважає за недоцільне на даний час вирішувати питання щодо їх стягнення з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.58 Конституції України, ст.15 ЦК України, ст.47, 224, 227 ЦК УРСР, ст.1, 2, 4, 76, 81, 82, 89, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності, - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу квартири від 19 березня 1997 року, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та зареєстрований 19 березня 1997 року Смілянською біржею (філією ТБ «Київська Біржа нерухомості Джі-Ай-Пі») в реєстрі обліку біржових угод під №1-201/97, а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,1 кв.м., житловою площею 36,1 кв.м., дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач Смілянська міська рада Черкаської області, адреса: 20701, Черкаська область, м. Сміла, вул. Незалежності, 37, .

Головуючий Т.В. Ігнатенко