Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Жванко О.Є., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 , розглянувши відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач), третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі, син є студентом 2-го курсу Економіко-правового технікуму при МАУП, факультет «Право», де навчається на контрактній основі, у зв`язку із чим, потребує матеріальної допомоги.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 25.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Крім того, звернула увагу суду на те, що витрати на утримання повнолітнього сина є досить високими, до обов`язкових витрат відноситься придбання продуктів харчування, необхідного одягу, взуття, оплата за навчання, придбання літератури для навчання та розвитку, лікування, сплата комунальних послуг та інші непередбачувані витрати.

Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що сплачує щомісячно аліменти у розмірі 16,5% від заробітної плати. Також повідомив, що більшої матеріальної допомоги надавати сину не може, оскільки у цивільному шлюбі має неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Третя особа у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 28.11.2012 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, позивач та відповідач перебували у шлюбі (а.с.3).

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 14.11.2002 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син - ОСОБА_3 (а.с.6).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20.03.2013 року у справі №758/355/13-ц шлюб між сторонами було розірвано (а.с.4-5).

Відповідно до довідки №48 від 02.10.2020 року, виданої приватним вищим навчальним закладом «Економіко-правовий технікум при Міжрегіональній Академії управління персоналом», ОСОБА_3 дійсно навчається в Економіко-правовому технікумі при МАУП з 01.09.2019 року і є студентом 2 курсу за спеціальністю «Право», форма навчання денна (а.с.9).

Крім того, за змістом довідки №89 від 19.01.2021 року, виданої приватним вищим навчальним закладом «Економіко-правовий технікум при Міжрегіональній Академії управління персоналом», вбачається, що ОСОБА_3 дійсно навчається в Економіко-правовому технікумі при МАУП з 01.09.2019 року і є студентом 2 курсу за спеціальністю «Право», термін навчання 4 роки, навчання закінчується 01.07.2023 року, форма навчання денна, студент навчається на контрактній основі і стипендії не отримує (а.с.23).

За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу України ). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статей 191, 200 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Верховний Суд у Постанові від 29.01.2018 року у справі № 622/373/16-ц зазначив, що положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 Сімейного кодексу України визначаються декілька видів виконання обов`язку утримувати дитину, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 Сімейного кодексу України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 Сімейного кодексу України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання) (Постанова Верховного Суду від 29.01.2018 року у справі № 622/373/16-ц).

Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь та на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до закінчення сином навчання, однак не більше як до досягнення ним 23-річного віку.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними нормами діючого сімейного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку/доходу щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, однак, не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку. При цьому, суд бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, має на утриманні неповнолітню доньку від цивільного шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 28), а такий розмір стягуваних аліментів буде достатнім для покращення понесених витрат на навчання з огляду на щомісячну компенсацію суми таких витрат, що підлягає до врахування при визначенні розміру аліментів у даному провадженні.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов про стягнення аліментів на повнолітню особу, яка продовжує навчання, підлягає до часткового задоволення, та присуджує до стягнення з відповідача аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/6 з усіх видів його заробітку/доходу щомісячно, починаючи з 19.10.2020 року і до закінчення сином навчання, однак не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 19, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - задовольнити частково;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається, аліменти у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 19.10.2020 року і до досягнення дитиною 23 річного віку за умови продовження навчання;

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок;

Повне найменування:

позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 );

відповідач - ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 );

третя особа - ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 );

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць;

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст. 356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин;

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано;

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду;

Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В. В. Гребенюк