Справа № 465/6802/20 Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/808/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Сеньків Х.І.,

з участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_2 про звільнення від обов`язків піклувальників,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про звільнення від обов`язків піклувальників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 над ним.

В обґрунтування заяви посилався на те, що 07 червня 2017 року колегією суддів Апеляційного суду Львівської області його визнано обмежено дієздатним із призначенням піклувальників у справі №465/6560/14, однак ще задовго до обмеження, його скарги в міліцію, прокуратуру, Франківську адміністрацію на зневажливе відношення сім`ї залишились невирішеними.

Вказував в поданій заяві, що в рішенні було сказано, що нібито він зловживає спиртним і ставить сім`ю у важке положення, однак насправді, як зазначається заявником, в нього викрадали документи, залишивши безробітним та приходилось жебракувати, влаштовували побої та скандали.

Окрім цього, вказував, що на теперішній час ведеться повторне розслідування з приводу сімейного насильства.

Просив звільнити піклувальників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2021 року в задоволенні заяви про звільнення від обов`язків піклувальників відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права на стадії вирішення питання про відкриття провадження. Стверджує, що суд першої інстанції взяв до уваги рішення органу опіки, в якому не наведено жодних аргументів чи посилань на недоцільність звільнення піклувальників та не взято до уваги його доводи. Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні заяви, не взявши до уваги обставини справи.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про звільнення від обов`язків піклувальників, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до ст. 59 ЦК України, піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.

Відповідно до ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до вимог ст. ст. 62-63 ЦК України, опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Згідно з ст.75 ЦК України, суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Ця заява розглядається судом або органом опіки та піклування протягом одного місяця.

Особа виконує повноваження опікуна або піклувальника до винесення рішення про звільнення її від повноважень опікуна або піклувальника чи до закінчення місячного строку від дня подання заяви, якщо вона не була розглянута протягом цього строку.

Суд, якщо він призначив піклувальника, або орган опіки та піклування може звільнити піклувальника від його повноважень за заявою особи, над якою встановлено піклування.

За заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту.

Відповідно до рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2015 року заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_2 задоволено частково, обмежено цивільну дієздатність ОСОБА_1 , 1981 року народження; в задоволенні решти заявлених вимог - відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 07 червня 2017 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким обмежено цивільну дієздатність ОСОБА_1 , 1981 року народження та призначено піклувальником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 його матір ОСОБА_2 .

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо доцільності звільнення від повноважень піклувальника над обмежено дієздатним ОСОБА_1 №35-вих.-101407 від 23 грудня 2020 року, є недоцільним звільняти від повноважень піклувальника ОСОБА_2 щодо обмежено дієздатного сина - ОСОБА_1 , інших осіб, які б могли бути піклувальниками, ні заявником, ні органом опіки та піклування не надано.

Дослідивши обставини, які наводив заявник, а саме обмеження його у доступі до правосуддя та працевлаштування, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що такі не є підставою для звільнення від обов`язків піклувальника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає, що заявником по справі не надано належних та допустимих доказів, які можуть свідчити про неналежне виконання ОСОБА_2 своїх обов`язків піклувальника.

Також ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про застосування до нього насильства з сторони його батьків.

Посилання на копію реєстру заяви про вжиття заходів до батьків заявника, які нібито вчиняють відносно нього економічне, фізичне та домашнє насильство свідчить лише про факт звернення з такою заявою до відповідних органів, однак не підтверджує зазначені у заяві факти винної поведінки піклувальника, оскільки заявником не долучено результатів розгляду зазначеної заяви.

Таким чином, в апеляційній скарзі не наведено жодного обґрунтованого доводу, який би підтверджував наявність підстав для задоволення зави про звільнення від обов`язків піклувальника, встановленого рішенням Апеляційного суду Львівської області від 07 червня 2017 року.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 травня 2021 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.