Справа № 466/5950/19
Провадження № 2/466/221/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» липня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Молінській С.В.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа Шевченківська районна адміністрація

Львівської міської ради

представник позивача ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя житлову прибудову до житлового будинку,

у с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 пред`явив в Шевченківський районний суд м. Львова позов до ОСОБА_2 про визнання права власності на будівельні матеріали.

Як на підставу позовних вимог зіслався, зокрема, на те, що 19 серпня 1989 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який був зареєстрований у Палаці урочистих м. Львова, що підтверджується долученою до позовної заяви копією свідоцтва про укладення шлюбу.

Однак подружнє життя між ними не склалося через різні погляди на життя, різні характери, а тому рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 травня 2017 року за позовом ОСОБА_2 шлюб між ними було розірвано.

Впродовж їх спільного життя, маючи бажання мати своє спільне особисте житло та господарство в м. Львові, ними було вчинено декілька правочинів для поліпшення їхніх житлових умов.

Станом на березень 2006 року він, позивач, був власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 54,7 кв.м, а відповідач ОСОБА_2 була власником дерев`яного житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 95 кв.м, який був придбаний 16 серпня 2002 року, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями правовстановлюючих документів.

Також станом на грудень 2003 року відповідач ОСОБА_2 стала власником 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_3 , який вона набула у власність від своїх батьків на підставі договору дарування від 30 грудня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В.

Вважає за необхідне зазначити, що він, ОСОБА_1 , а також їхні з ОСОБА_2 діти постійно проживають у будинку АДРЕСА_3 та за вказаним місцем проживання постійно знаходяться його та дітей особисті речі.

Протягом всього часу проживання у частині будинку АДРЕСА_3 ним сплачуються кошти за використані комунальні послуги з газопостачання, водовідведення, спожиту електроенергію та опалення приміщення, що підтверджується відповідними платіжками, копії яких долучені до позовної заяви.

В 2002 році ним та ОСОБА_2 , як подружжям, також було прийняте спільне рішення про поліпшення своїх житлових умов.

З огляду на це він, ОСОБА_1 , 31 березня 2006 року продав вищевказану власну квартиру в смт. Міжгір`я Закарпатської області, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири, копія якого долучена до позовної заяви, а отримані від продажу кошти вклав в добудову частини та реконструкцію житлового будинку, що є предметом даного судового розгляду.

Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №133 від 10 лютого 2006 року «Про надання дозволу на проведення реконструкції частини будинку з прибудовою та надбудовою мансардного поверху» ОСОБА_2 , з якою на той він перебував у зареєстрованому шлюбі, було дозволено провести реконструкцію частини будинку АДРЕСА_3 , а саме провести прибудову та надбудову згідно з проектними пропозиціями.

Починаючи з 2003 року ним, позивачем, проводились підготовчі будівельні роботи, закуповувались будівельні матеріали та в подальшому здійснювалось безпосереднє будівництво прибудови господарським методом.

Під час будівництва та реконструкції, а також при здійсненні поточних ремонтних робіт ним було використано будівельних матеріалів на суму в 500 000,00 грн. (п`ятсот тисяч гривень), однак чеків на підтвердження даних фактів у нього залишилося лише на 235 786,00 грн. (двісті тридцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят шість гривень). Копії квитанцій на використані будівельні матеріали ним долучені до позовної заяви.

Частина будівельних та ремонтних робіт була здійснена господарським способом, для чого наймалися окремі будівельні бригади. Фінансування таких робіт здійснювалося ним одноособово, оскільки на той час він працював директором стадіону «Україна» та непогано заробляв. Дані факти можуть бути підтверджені його дітьми, сусідами, а також свідками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яких він просить допитати в судовому засіданні.

Усі прибудови є відображені у технічному паспорті від 10 травня 2017 року (попередній старий техпаспорт від 24 грудня 2004 року), в якому зазначено будівельні матеріали, що використані при будівництві самочинно побудованої нежитлової прибудови під літ. 5-4, 5-5, 5-6, 5-7, 5- 8, 5-9, 5-10, 5-11, 5-12, 5-13, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 .

Після розірвання шлюбу у нього виникли побоювання, що його колишня дружина - відповідач ОСОБА_2 може бути вчинені дії щодо зняття його з реєстрації з місця постійного проживання, іншого житла він не має, а тому він вирішив звернутись в суд.

З огляду на наведені в позовній заяві обставини, приписи матеріального права та судову практику, просив ухвалити рішення, про визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя будівельні матеріали, які були використані при будівництві самочинно побудованої нежитлової прибудови під літ. 5-4, 5-5, 5-6, 5-7, 5-8, 5-9, 5-10, 5-11, 5-12, 5-13, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , а також визнати за ним право власності на 1/2 частину цих будівельних матеріалів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будівельні матеріали було передано для розгляду судді Шевченківського районного суду м. Львова Єзерському Р.Б.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Єзерського Р.Б. позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будівельні матеріали прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

27 серпня 2019 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги її колишнього чоловіка ОСОБА_1 є безпідставними, а тому в їх задоволенні просить відмовити.

Крім цього, 27 серпня 2019 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання права власності на 1/3 частину будівельних матеріалів.

В обгрунтування своїх вимог покликалась, зокрема, на те, що її батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 одружились 04 січня 1964 року. Від цього шлюбу у них народилося троє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_12 (теперішнє прізвище - ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 - вона, ОСОБА_2 (дівоче прізвище - ОСОБА_14 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_15 (теперішнє прізвище - ОСОБА_16 ).

У 2002 році батьками було придбано 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_3 , де покупцем виступала мама ОСОБА_11 .

У грудні 2003 року вона вмовила свою маму, без відома батька, подарувати їй вищевказану 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_3 , в результаті чого 30 грудня 2003 року було укладено відповідний договір дарування 1/4 частини будинку, посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Корпало Г.В. та зареєстрований в реєстрі за №7811.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2018 року в справі №466/6360/18 було задоволено позов її сестер, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , до неї. Вказаним рішенням суду було визнано недійсним договір дарування 1/4 частини будинку, який було укладено 30 грудня 2003 року між ОСОБА_11 та нею, а також визнано за ОСОБА_8 та ОСОБА_9 право власності в порядку спадкування по 1/12 частині будинку за кожною відповідно за адресою: АДРЕСА_3 , що складається з приміщень, які позначені в технічному паспорті цифрами 5-1/4,6 кв.м (коридор), 5-2/13,6 кв.м (житлова), 5-3/13,4 кв.м (житлова), 5-4/3,7 кв.м (коридор), 5-5/11,6 кв.м (кухня), 5-6/2,7 кв.м (службове), 5-7/2,2 кв.м (санвузол) та гараж, позначений літерою «Б».

Таким чином, вказане свідчить про те, що вищезазначені складові частини житлового будинку вже існували та були здані в експлуатацію на момент укладення договору дарування у 2003 році.

Натомість, ОСОБА_1 у своїй позовній заяві вважає вказані об`єкти під літ. 5-4, 5-5, 5-6, 5-7 самочинно побудованою нежитловою прибудовою, що не відповідає дійсності, відтак вимога про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя на об`єкти самочинно побудованої нежитлової прибудови під літ. 5-4, 5-5, 5-6, 5-7 та визнання права власності на будівельні матеріали, що були використані при їх будівництві, є безпідставною та необгрунтованою.

ІНФОРМАЦІЯ_4 їх батько ОСОБА_10 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, та по його смерті спадщину було прийнято його дружиною - її мамою ОСОБА_11 та його дітьми - ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла їхня мати та по її смерті спадщину прийняли вона, ОСОБА_2 , а також сестри ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

Враховуючи наведені в зустрічному позові обставини та норми матеріального права, просила ухвалити рішення, яким визнати за нею, ОСОБА_2 , право власності на 1/3 частину будівельних матеріалів в порядку спадкування за законом по смерті її батьків - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що були використані при будівництві самочинно побудованої нежитлової прибудови під літ. 5-8, 5-9, 5-10, 5-11, 5-12, 5-13, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11 вересня 2019 року було задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дегтяренка О.О. про відвід головуючого у справі судді Єзерського Р.Б.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 вересня 2019 року матеріали цивільної справи №№466/5950/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будівельні матеріали було передано для розгляду судді Шевченківського районного суду м. Львова Кавацюку В.І.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2019 року провадження в даній цивільній справі №466/5950/19 було зупинено до часу розгляду апеляційним судом Львівської області по суті і набрання судовим рішенням законної сили в цивільній справі №466/6360/18 за позовом ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про визнання недійним договору дарування 1/4 частини житлового будинку та ін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2021 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_17 адвоката Дегтяренка О.О. було поновлення провадження в цивільній справі №466/5950/19, оскільки постановою Львівського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року було скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2018 року у справі №466/6360/18 за позовом ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про визнання недійним договору дарування 1/4 частини будинку, визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом та у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13 травня 2021 року цивільну справу №466/5950/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будівельні матеріали було повернуто в підготовче провадження та в справі призначено підготовче судове засідання на 22 червня 2021 року.

16 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 , в якій просив залучити до участі в справі Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради та ухвалити рішення, яким визнати об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя його, ОСОБА_1 , та відповідача ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме житлову прибудову, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 під літ. 5-4, 5-5, 5-6, 5-7, 5-8, 5-9, 5-10, 5-11, 5-12, 5-13, 5-14, 5-15 загальною площею 93,9 кв.м, згідно даних технічного паспорта, виготовленого ЛМКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Львівської обласної ради від 10 травня 2017 року.

В підготовчому судовому засіданні 22 червня 2021 року до сумісного розгляду з первісним позовом було прийнято зустрічну позовну заяву відповідача ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання права власності на 1/3 частину будівельних матеріалів, прийнято заяву позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про уточнення позовних вимог по первісному позову від 16 червня 2021 року, до участі в справі залучено Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради та в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 08 липня 2021 року.

06 липня 2021 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву про відмову від свого зустрічного позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання права власності на 1/3 частину будівельних матеріалів, заяву про визнання позову ОСОБА_1 до неї про визнання об`єктом спільної сумісної власності прибудови, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 93,9 кв.м, а також подала клопотання, яке також підписане її представником - адвокатом Галич П.О. про розгляд заяв про відмову від свого зустрічного позову та про визнання первісного позову ОСОБА_1 без їх участі.

В підготовче судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 08 липня 2021 року о 16.00 год. учасники справи та їх представники не з`явились, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені та їх неявка, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування підготовчого судового засідання 08 липня 2021 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 08 липня 2021 року було прийнято відмову ОСОБА_2 від зустрічного позову та цивільну справу №466/5950/19 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя житлової прибудови до житлового будинку АДРЕСА_3 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання права власності на 1/3 частину будівельних матеріалів в частині зустрічного позову провадженням закрито.

Що стосується первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, про визнання об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя житлової прибудови до житлового будинку АДРЕСА_3 , суд прийшов до наступного висновку.

Приписами ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Положеннями ст. 206 ЦПК України визначено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З`ясувавши обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши наявні в справі докази, суд вважає, що визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є колишнім подружжям, яке перебувало між собою в зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 1989 року по 25 травня 2017 року.

Під час подружнього життя вони дійсно мали намір мати своє житло та вчинили ряд правочинів для поліпшення своїх та їхніх спільних дітей житлових умов.

Станом на березень 2006 року він ОСОБА_1 був власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 54,7 кв.м, а відповідач ОСОБА_2 була власником дерев`яного житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 95 кв.м, який був придбаний 16 серпня 2002 року, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями правовстановлюючих документів.

Також станом на грудень 2003 року відповідач ОСОБА_2 стала власником 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_3 , який вона набула у власність від своїх батьків на підставі договору дарування від 30 грудня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В.

Позивач ОСОБА_1 та його спільні з відповідачем ОСОБА_2 діти постійно проживають у будинку АДРЕСА_3 .

В 2002 році сторонами по справі, як подружжям, було прийняте спільне рішення про поліпшення своїх житлових умов.

З 2003 року позивач ОСОБА_1 став проводити підготовчі будівельні роботи, закуповувати будівельні матеріали та в подальшому безпосереднє займався будівництвом господарським методом прибудови до будинку АДРЕСА_3 .

31 березня 2006 року позивач ОСОБА_1 продав належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири, копія якого долучена до позовної заяви, а отримані від продажу кошти вклав в добудову частини та реконструкцію житлового будинку, що є предметом даного судового розгляду.

Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №133 від 10 лютого 2006 року «Про надання дозволу на проведення реконструкції частини будинку з прибудовою та надбудовою мансардного поверху» ОСОБА_2 , з якою на той він перебував у зареєстрованому шлюбі, було дозволено провести реконструкцію частини будинку АДРЕСА_3 , а саме провести прибудову та надбудову згідно з проектними пропозиціями.

Під час будівництва та реконструкції, а також при здійсненні поточних ремонтних робіт позивачем було використано значну суму коштів на купівлю будівельних матеріалів, що також підтверджується копіями чеків, які долучені до позовної заяви.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , частина будівельних та ремонтних робіт була здійснена господарським способом, для чого наймалися окремі будівельні бригади. Фінансування таких робіт здійснювалося позивачем, який обіймав посаду директора стадіону «Україна» та мав достатні заробітки.

Здійснені прибудови до будинку АДРЕСА_3 є відображені у технічному паспорті від 10 травня 2017 року, виготовленому обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», в якому зазначено будівельні матеріали, що використані при будівництві самочинно побудованої прибудови під літ. 5-4, 5-5, 5-6, 5-7, 5- 8, 5-9, 5-10, 5-11, 5-12, 5-13, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 .

Вказані обставини визнала відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується її заявою про визнання позову.

У відповідності до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з приписами ч.ч.1, 3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 49, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 368, 370, 372 ЦК України, ст. ст. 60, 63, 65, 69, 70, 71, 72 Сімейного кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме житлову прибудову, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 під літ. 5-4, 5-5, 5-6, 5-7, 5-8, 5-9, 5-10, 5-11, 5-12, 5-13, 5-14, 5-15 загальною площею 93,9 кв.м., згідно даних технічного паспорта, виготовленого ЛМКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Львівської обласної ради від 10 травня 2017 року.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з часу складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ;

третя особа: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради , юридична адреса: 79006, м. Львів, вул. Липинського, 11.

Повний текст судового рішення складено 15 липня 2021 року.

Суддя В. І. Кавацюк