Провадження № 2/638/735/21
РІШЕННЯ

Іменем України

26 квітня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Котельнікової А.Р.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої Ірини Володимирівни в інтересах публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30 травня 2013 року між ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № КАВБКФ/1012108.1, за умовами якого банк надає позичальнику у тимчасове користування довгостроковий кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у сумі 160000 грн на споживчі цілі строком до 29 травня 2017 року включно зі сплатою 7 процентів річних. Проценти нараховуються кожний календарний день по методу «факт/факт», тобто для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці та році.Згідно із пунктом 3.1 кредитного договору кредит забезпечується заставою автомобіля та порукою ОСОБА_2 .

30 травня 2013 року між ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

У відповідності до умов договору поруки поручитель зобов`язався солідарно нести відповідальність перед банком за виконання зобов`язань за кредитним договором № КАВБКФ/1012108.1 від 30.05.2013 року, укладеного між ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_1 , на суму 160000 грн зі сплатою 7 процентів річних, із встановленим строком погашення до 29 травня 2017 року; зобов`язався у разі невиконання або неналежного виконання боржником своїх обов`язків перед банком за кредитним договором, у триденний термін з моменту отримання письмового повідомлення банку про це, погасити заборгованість боржника по сумі платежів (сума кредиту і відсотків за користування кредитом) і штрафним санкціям у разі їх застосування до боржника. У разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники.

ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі належним чином.

Однак, ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконані, внаслідок чого за кредитним договором № КАВБКФ/1012108.1 від 30.05.2013 року утворилась заборгованість, яка станом на 14 грудня 2015 року складає 127797,88 грн, з яких: сума заборгованості по кредиту - 105161,87 грн, у т.ч. прострочена сума - 39892,83 грн; сума заборгованості за процентами - 8998,91 грн, у т.ч. прострочена сума - 8610,09 грн; сума заборгованості по щомісячній комісії - 13637,10 грн, у т.ч. прострочена сума - 12517,10 грн.

З метою погашення позичальником заборгованості 22 липня 2015 року позивачем були надіслані позичальнику та поручителю за кредитним договором № КАВБКФ/1012108.1 від 30 травня 2013 року досудові вимоги за вих. № 3853 та № 3854, відповідно, з проханням сплатити заборгованість та повідомленням, що у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором, банк буде вимушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. Однак, станом на день подання позову заборгованість за кредитним договором ні боржником, ні поручителем сплачена не була.

Позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» заборгованість за кредитним договором № КАВБКФ/1012108.1 від 30 травня 2013 року у сумі 127797,88 грн та судові витрати.

Відповідачі відзив на позовну заяву не подали.

Ухвалою суду від 05 лютого 2016 року відкрито провадження у даній справі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 березня 2021 року на підставі рішення зборів суддів та розпорядження керівника апарату суду №02-06/243, виданого відповідно до наказу голови суду №02-03/28 від 03 березня 2021 року відрахування зі штату судді ОСОБА_4 у зв`язку зі смертю, справу розподілено судді Дзержинського районного суду м. Харкова Латці І.П .

Ухвалою суду від 05 квітня 2021 року замінено первісного позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої Ірини Володимирівни в інтересах публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені.

Представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи за відсутністю позивача.

Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що представник відповідача зайнятий в іншому судовому процесі. Судом визнана неповажною причина неявки відповідача та представника відповідача в судове засідання на 26 квітня 2021 року, оскільки доказів на підтвердження поважності причини неявки в судове засідання до клопотання представником відповідача не надано.

При цьому, частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 2 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 8 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 2 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 5 лютого 2004 року та інші).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2016 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Розгляд справи неодноразово відкладався саме за клопотанням відповідача та його представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 210 ЦПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Отже, подальше відкладення розгляду справи призведе до порушення розумного строку вирішення спору по справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 30 травня 2013 року між ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № КАВБКФ/1012108.1.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до умов договору, а саме п. 1.1-1.5 кредитного договору, банк надає позичальнику у тимчасове користувач довгостроковий кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у сумі 160000 (сто шістдесят тисяч) гривень та 00 копійок на споживчі цілі під заставу авто, строком з 30 травня 2013 року до 29 травня 2017 року включно зі сплатою 7 (сім) процентів річних. Проценти нараховуються кожний календарний день по методу «факт/факт», тобто для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці та році.

Пунктами 2.1-2-3 кредитного договору передбачено, що банк зобов`язується відкрити позичальнику кредитний рахунок № НОМЕР_1 для видачі кредитних коштів, а також видати кредит готівкою через касу Банку в сумі 160000 гривень; відкрити позичальнику рахунок № НОМЕР_2 для зарахування коштів, направлених на погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору позичальник зобов`язався в процесі користування кредитом дотримуватись принципів кредитування: строковості, зворотності платності, цільового використання. При погашенні заборгованості за даним договором дотримуватись графіка погашення, приведеного у додатку №1, який є невід`ємною частиною кредитного договору.

У пункті 4.3 кредитного договору сторони домовились, що позичальник зобов`язується сплатити банку щомісячно, не пізніше останнього числа поточного місяця комісію за супровід кредитного договору у розмірі 0,7 процента від суми вказаної у пункті 1.2 договору.

Відповідно до п. 4.7 договору позичальник зобов`язаний повністю виконати усі зобов`язання за договором до 29 травня 2017 року.

Згідно із пунктом 5.5 кредитного договору грошові кошти, отримані у погашення заборгованості за договором, направляються Банком у погашення зобов`язань Позичальником у наступній послідовності: прострочена заборгованість за комісіями; прострочена заборгованість за процентами згідно Графіку; прострочена заборгованість за кредитом згідно Графіку; поточна заборгованість за комісіями; поточна заборгованість за процентами, нарахованими на фактичну дату погашення.

Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань, зазначених у пункті 4.7 кредитного договору, за відсутності додаткової угоди про відстрочення, банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу у розмірі 10 (десяти) процентів від суми простроченої заборгованості за даним договором.

Пунктом 6.3 кредитного договору встановлено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового розірвання кредитного договору та/або дострокового погашенні повернення виданих кредитних коштів, сплати процентів, нарахованих за кредитом, комісій, неустойок і збитків у випадку, зокрема, непогашення позичальником процентів та/або щомісячного внеску по кредиту згідно графіку. Про намір дострокового розірвання кредитного договору та/або дострокового погашення суми кредиту, процентів, комісій, сплати неустойок і збитків, банк письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобов`язаний протягом 30 днів з дня отримання письмової вимоги банку достроково повернути кредит, сплатити проценти, комісії, неустойку, передбачені кредитним договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з нормою статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. ст.530, 631 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З моменту отримання відступлення права вимоги до відповідача, а саме з 16 березня 2018 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, а тому згідно дослідженим у судовому засіданні розрахунком заборгованості встановлено, що у ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» утворилась заборгованість за кредитним договором № КАВБКФ/1012108.1 від 30 травня 2013 року у розмірі 127797 грн 88 коп., яка складається з: 105161,87 грн - суми заборгованості по кредиту, у т.ч. прострочена сума - 39892,83 грн; 8998,91 грн - суми заборгованості за процентами, у т.ч. прострочена сума - 8610,09 грн; 13637,10 грн - суми заборгованості по щомісячній комісії, у т.ч. прострочена сума - 12517,10 грн.

Суд погоджується із розрахунком заборгованості ОСОБА_1 , оскільки він є обґрунтованим, його розмір підтверджений належними та допустими доказами, а відповідачка на виконання свого процесуального обов`язку, не надала належних і неспростовних доказів на спростування доводів позивача, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що судовим розглядом доведена загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 127797 грн 88 коп.

Разом з тим, суд відмовляє в частині позовних вимог про солідарне стягнення із ОСОБА_2 заборгованості на підставі договору поруки з наступних підстав.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору № КАВБКФ/1012108.1 від 30 травня 2013 року кредит забезпечується заставою автомобіля та порукою ОСОБА_2 .

Пунктом 3.2 кредитного договору встановлено, що забезпечення кредиту, передбачене п. 3.1, оформлюється окремими письмовими договорами, що додаються до цього договору і є його невід`ємною частиною.

На підтвердження забезпечення зобов`язання до позовної заяви позивачем долучено копію договору поруки, укладеного 30 травня 2013 року між ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» та ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1.1 договору поруки від 30 травня 2013 року поручитель зобов`язався солідарно нести відповідальність перед банком за виконання зобов`язань за кредитним договором № КАСТФ/1012108.3 від 30 травня 2013 року, укладеного між банком і ОСОБА_1 на суму 22800 грн зі сплатою 25 % річних, із встановленим строком погашення до 29 травня 2017 року.

Таким чином, з дослідженого в судовому засіданні договору поруки від 30 травня 2013 року не вбачається, що його укладено з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № КАВБКФ/1012108.1 від 30 травня 2013 року, оскільки предмет договору поруки стосується кредитного договору з іншим номером та іншим предметом (сума кредиту, розмір процентів).

Таким чином, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 є поручителем ОСОБА_1 щодо виконання зобов`язань за кредитним договором № КАВБКФ/1012108.1 від 30 травня 2013 року, заборгованість за яким є предметом розгляду даної справи.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» частково, а саме в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № КАВБКФ/1012108.1 від 30 травня 2013 року у розмірі 127797 грн 88 коп., та відмовляє у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за необґрунтованістю.

Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 1916,97 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 32), тому з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1916,97 грн.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273-274, 279, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (адреса місцезнаходження 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, пов. 6, оф. 32, , п/р № НОМЕР_4 а ПАТ «Альфа Банк», МФО 300346) заборгованість за кредитним договором № КАВБКФ/1012108.1 від 30 травня 2013 року у розмірі 127797 (сто двадцять сім тисяч сімсот дев`яносто сім) грн 88 коп.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (адреса місцезнаходження 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, пов. 6, оф. 32, , п/р № НОМЕР_4 а ПАТ «Альфа Банк», МФО 300346) судовий збір в сумі 1916 (одна тисяча дев`ятсот шістнадцять) грн 97 коп.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 квітня 2021 року.

Суддя І.П. Латка