печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Хайнацького Є.С.,

при секретарі - Кулаковій І.О.,

за участю:

заявника (відповідача-1): не з`явився,

позивача: не з`явилась,

відповідача-2: не з`явилась,

представника третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виселення та вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, районної державної адміністрації Московського району м. Києва, про визнання свідоцтва про право власності на квартиру та договору найму житлового приміщення недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник, відповідач-1, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) до ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (далі - відповідач-2, ОСОБА_3 ) про виселення та вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, районної державної адміністрації Московського району м. Києва (далі - третя особа), про визнання свідоцтва про право власності на квартиру та договору найму житлового приміщення недійсними.

На обґрунтування заяви позивач зазначає, що 09.08.1995 року ухвалою Московського районного суду м. Києва у справі № 2-1264/12 з метою забезпечення позову було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

14.04.1997 року рішенням Київського міського суду у справі № 3-32-1997 визнано недійсними: свідоцтво про право власності на вказану квартиру, видане на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_4 23.02.1995 року виконавчим комітетом Московської районної Ради народних депутатів м. Києва, зареєстроване 28.03.1995 року за № 2660 в БТІ м. Києва, а також договір найму зазначеної квартири, укладений з ЖЕО № 204 Московського району в м. Києві з ОСОБА_2 у зв`язку з приватизацією квартири.

02.07.1997 року ухвалою Верховного Суду України у справі № 6-125к97 рішення Київського міського суду від 14.04.1997 року у справі № 3-32-1997 залишено без змін.

Позивач зазначає, що засоби забезпечення позову не були скасовані судом, незважаючи на те, що підстави для їх існування відпали, що підтверджується інформаційною довідкою № 86209505 від 03.05.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Посилаючись на вказані обставини, заявник звернувся до суду із заявою про скасування вказаних заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Московського районного суду м. Києва від 09.08.1995 року у справі № 2-1264/12, та просить скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.11.2020 року вищевказану заяву про скасування заходів забезпечення позову передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

Згідно зі ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.03.2021 року відкладено розгляд справи на 05.04.2021 року.

У зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні судове засідання, призначене на 05.04.2021 року, знято з розгляду та призначено наступне судове засідання на 31.05.2021 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2021 року відкладено розгляд справи на 15.07.2021 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.07.2021 року відкладено розгляд справи на 07.09.2021 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.09.2021 року відкладено розгляд справи на 10.11.2021 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.11.2021 року відкладено розгляд справи на 07.12.2021 року.

В судове засідання 07.12.2021 року учасники справи не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

ОСОБА_2 подала до суду клопотання, в якому просить заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову залишити без розгляду, а справу закрити, оскільки заявник вже звертався з аналогічною заявою до Голосіївського районного суду м. Києва.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, заяву про скасування заходів забезпечення позову та додані до неї документи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Московського районного суду м. Києва від 09.08.1995 року у справі № 2-1264/12 з метою забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_2 з сином на праві приватної власності.

Рішенням Київського міського суду від 14.04.1997 року у справі № 3-32-1997 позов ОСОБА_2 задоволено частково. Вселено ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1 ; виселено з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 . В задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та виселення відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано недійсними: свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_4 23.02.1995 року виконавчим комітетом Московської районної Ради народних депутатів м. Києва, зареєстроване 28.03.1995 року за № 2660 в БТІ м. Києва, а також договір найму зазначеної квартири, укладений з ЖЕО № 204 Московського району в м. Києві з ОСОБА_2 у зв`язку з приватизацією квартири.

Ухвалою Верховного Суду України від 02.07.1997 року у справі № 6-125к97 рішення Київського міського суду від 14.04.1997 року залишено без змін.

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження: арешт, об`єкт обтяження: квартира АДРЕСА_1 ; підстава обтяження: ухвала, б/н, 09.08.1995, Нарсуд, р-н Московський (копія інформаційної довідки № 86209505 від 03.05.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта).

Згідно ч. 1, 4 - 7, 9 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Так, 15.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Московського районного суду м. Києва від 09.08.1995 року у справі № 2-1264/12, та просив скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.11.2020 року вищевказану заяву про скасування заходів забезпечення позову передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

Водночас, 26.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Московського районного суду м. Києва від 09.08.1995 року у справі № 2-1264/12, та просив скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 подав аналогічну заяву повторно до того ж суду для вирішення того самого питання та з тих самих підстав.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої до суду 26.10.2019 року, Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу від 15.03.2021 року у справі № 752/26905/19, якою заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 09.09.2021 року у справі у № 752/26905/19 ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15.03.2021 року залишено без змін.

У зазначеній постанові Київський апеляційний суд встановив, що в провадженні Московського районного суду міста Києва дійсно перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про виселення та вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право власності недійсним та визнання договору найму житлового приміщення недійсним. Ухвалою Московського районного суду міста Києва від 09.08.1995 року у справі № 2-1264/12 за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання реєстраційного свідоцтва про право власності недійсним та визнання договору найму недійсним, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 з сином на праві власності. Разом з тим, ухвалою Київського міського суду від 07.02.1997 року вказану справу прийнято до провадження цього суду та призначено розгляд цієї справи. Рішенням Київського міського суду від 14.04.1997 року вселено ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 , 1986 року народження, в квартиру АДРЕСА_1 . Виселено з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 . В позові ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсними: свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , видане 23.02.1995 року виконавчим комітетом Московської районної Ради народних депутатів м. Києва, зареєстроване 28.03.1995 року за № 2660 в БТІ міста Києва, та договір найму зазначеної квартири, укладений ЖЕО № 204 Московського району в місті Києві з ОСОБА_2 у зв`язку з приватизацією квартири. Ухвалою Верховного Суду України від 02.07.1997 року рішення Київського міського суду у справі № 3-32-1997 від 14.04.1997 року залишено без змін.

При цьому, Київський апеляційний суд дійшов висновку, що справа № 3-32/97 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про виселення та вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право власності недійсним та визнання договору найму житлового приміщення недійсним, була розглянута Київським міським судом як судом першої інстанції, а її матеріали знаходяться в приміщенні Київського апеляційного суду в архіві Апеляційного суду м. Києва.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що 27.09.2007 року ОСОБА_1 звертався до Апеляційного суду м. Києва із заявою про надання справи № 3-32/97 для ознайомлення та видачу копії рішення Київського міського суду від 14.04.1997 року, яку отримав 28.09.2007 року.

За змістом положень ст. 158 ЦПК України, скасування заходів забезпечення позову має бути вирішено судом, у провадженні якого перебуває справа, на час ухвалення судового рішення за результатами її розгляду.

З огляду на зазначені обставини, встановлені Київським апеляційним судом у постанові від 09.09.2021 року, зокрема, що справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про виселення та вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право власності недійсним та визнання договору найму житлового приміщення недійсним, була розглянута Київським міським судом як судом першої інстанції, а її матеріали знаходяться в приміщенні Київського апеляційного суду в архіві Апеляційного суду м. Києва, у Печерського районного суду м. Києва відсутні правові підстави, передбачені ст. 158 ЦПК України, для вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову у вказаній справі, оскільки матеріали цієї справи не перебувають в провадженні Печерського районного суду м. Києва, рішення у даній справі Печерський районний суд м. Києва не ухвалював.

З огляду на зазначене, враховуючи, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядав справу, заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 55, 158, пп. 15.5 п. 15 Розділу VIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виселення та вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, районної державної адміністрації Московського району м. Києва, про визнання свідоцтва про право власності на квартиру та договору найму житлового приміщення недійсними - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва (а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду) - протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст судового рішення складено 07.12.2021 року.

Суддя Є.С. Хайнацький