Єдиний унікальний номер 234/7249/20
Номер провадження 22-ц/804/1490/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Кішкіної І.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Берзінь Сергій Людвигович, на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 08 лютого 2021 року про закриття провадження у справі № 234/7249/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю (суддя в першій інстанції Данелюк О.М., ухвала постановлена в приміщенні суду в м. Краматорськ Донецької області), -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Заочним рішенням від 25 червня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого ухвалою суду від 16 січня 2021 року заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

01 лютого 2021 року до суду першої інстанції надійшов актовий запис про смерть № 2279 від 03.09.2020 року, відповідно до якого позивач у справі ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 08 лютого 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю закрито.

ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі та в інтересах якої діє ОСОБА_4 , подала апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 є рідною донькою позивача в даній справі. Після смерті ОСОБА_2 вона прийняла спадщину, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу Соловйової С.С. від 15.03.2021 року. Тобто, ОСОБА_1 є правонаступником ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, оскільки майнове право на спірну квартиру не входить до переліку, визначеного частиною 1 статті 1219 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходив.

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню.

З матеріалів справи випливає, що в травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позовну заяву ОСОБА_2 обґрунтував тим, що, починаючи з березня 2001 року проживав у квартирі АДРЕСА_2 . Вказана квартира була придбана ним 13.03.2001 року за особисті кошти на ім`я відповідачки, з якою вони домовились в майбутньому переоформити вказану квартиру на ім`я позивача. Впродовж всього часу позивач підтримував добробут в квартирі, робив поточні ремонти, сплачував комунальні послуги, отримував житлову субсидію. Добросовісно та безперервно володів та відкрито користувався даним майном, доглядав за квартирою, утримував її. У зв`язку з чим просив визнати за ним право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності.

Ухвалою суду від 07 травня 2020 року провадження у справі відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання на 27 травня 2020 року.

Суд першої інстанції ухвалою від 12 червня 2020 року закрив підготовче судове засідання та призначив справу до розгляду по суті на 25 червня 2020 року.

Заочним рішенням від 25 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого ухвалою суду від 16 січня 2021 року заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

01.02.2021 року до суду першої інстанції надійшов актовий запис про смерть № 2279 від 03.09.2020 року, відповідно до якого позивач у справі ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд першої інстанції закрив провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України, вважаючи, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За пунктом 7 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковими для правонаступника.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із статтею 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

В позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 травня 2020 року у справі № 641/3769/17.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, за яким право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18), від 22 лютого 2021 року у справі № 607/21758/19 (провадження № 61-18513св20).

У даному випадку позивач, посилаючись на положення ст. 344 ЦК України, просив визнати за ним право власності на спірну квартиру саме за набувальною давністю.

Проте, згідно частині 2 статті 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Аналізуючи зазначене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що давнісне володіння в повному розумінні не є правом, тому давнісне володіння не може входити до складу спадщини.

З огляду на те, що спірні відносини не допускають правонаступництва, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Донецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 08 лютого 2021 року про закриття провадження у справі № 234/7249/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: І.В. Кішкіна

Л.П. Никифоряк

Повний текст постанови складено 20 травня 2021 року.

Суддя-доповідач В.Б. Азевич