ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3854/21 Справа № 209/744/19 Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О. О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді - Деркач Н.М.,

суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря - Піменової М.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 3-31).

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що за кредитним договором № б/н від 12 серпня 2013 року ОСОБА_1 отримав у АТ КБ «ПриватБанк» кредит на суму 2000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого, станом на 05 лютого 2019 року, виникла заборгованість в загальній сумі 24 020 грн. 69 коп., з яких: 2 516 грн. 12 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 17 159 грн. 54 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 2 725 грн. 00 коп. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1 120 грн. 03 коп. - штраф (процентна складова).

У зв`язку з чим, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 вказану заборгованість, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921, 00 грн..

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено повністю (а.с. 101-103).

Не погодившись з указаним рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с. 109-130).

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору, факт укладення якого і факт отримання кредиту на платіжну картку підтверджується заявою відповідача, підписавши яку, він погодився на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідач не скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12 серпня 2013 року ОСОБА_1 отримав у АТ КБ «ПриватБанк» кредит на суму 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копією анкети-заяви, підписаної відповідачем (а.с. 8).

У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contract», «Універсальна gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 9, 10-24).

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором, станом на 05 лютого 2019 року, становить 24 020,69 грн., з яких: 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредита; 2 516, 12 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 17 159,54 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 2 725,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина) 1 120,03 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.6-7).

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів визначення сторонами розміру кредиту, отримання відповідачем суми кредиту, а також ознайомлення відповідача, як споживача послуг, з процентною ставкою по кредиту, та про розміри і підстави відповідальності за невиконання умов кредитування, що в свою чергу виключає стягнення заборгованості за непідтвердженими кредитними правовідносинами, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої пені та штрафів, оскільки такий висновок суду ґрунтується на вимогах закону, відповідає матеріалам справи та правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Вказані обставини правильно встановлені судом першої інстанції під час вирішення питання щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» пені та штрафів у зв`язку з безпідставністю позовних вимог у цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу в анкеті-заяві від 12 серпня 2013 року.

Доводи апеляційної скарги банку про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по пені та штрафів, оскільки зазначені зобов`язання передбачені Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Колегія суддів, дослідивши вказані витяги, приходить до висновку, що вони не можуть бути підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по пені та штрафів, оскільки Кредитний договір, укладений між сторонами, не має присвоєного номеру, вказані витяги не підписані ОСОБА_1 , а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12 серпня 2013 року шляхом підписання анкети-заяви.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Враховуючи вищевказані обставини, відсутні підстави вважати, що при укладенні з ОСОБА_1 кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, а сторонами не було дотримано форми кредитного договору у частині визначення розміру процентів та неустойки.

Між тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредита з наступних підстав.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Так, в анкеті-заяві від 12 серпня 2013 року сума кредитного ліміту не зазначена.

Протягом всього періоду користування відповідачем кредитною карткою кредитний ліміт по ній змінювався: 03.09.2015 року збільшено ліміт до 2 000, 00 грн., потім, 03.01.2017 року, його зменшено до 0, 00 грн. (а.с.116).

Випискою про рух коштів по карті відповідача встановлено, що ОСОБА_1 активно користувався кредитною карткою у період з грудня 2015 року по вересень 2016 року, тобто погодився зі змінами кредитного ліміту по картці (а.с.120-123).

Відповідно до розрахунку банку, сума заборгованості відповідача за простроченим тілом кредиту становить 2 516 грн. 12 коп..

За наведених обставин та беручи до уваги розрахунок банку суми заборгованості відповідача, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог банку та стягнення з відповідача на його користь заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 2 516 грн. 12 коп..

На підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь банку підлягають стягненню судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції та за розгляд справи в апеляційному суді, а всього у сумі 504, 26 грн..

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 2 516 грн. 12 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 2 516 грн. 12 коп..

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у сумі 504, 26 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення лише у випадках, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко