ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/275/21
провадження № 2/753/1550/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Ганіної М.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором у сумі 18860,77 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 04 березня 2019 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 шляхом подання заяви-договору № 2019/ОВР/051-000105 було укладено договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та кредитний договір № 2019/ОВР/051-000105, відповідно до умов яких банк відкрив клієнту картковий рахунок та субрахунок за програмою кредитування: «Універсальна картка «Домовичок», на якому встановлено можливу суму кредиту у розмірі 10 000,00 гривень, щомісячний платіж по кредиту 7 % мінімум 50 гривень, пільговий період 30 днів, відсоткова ставка - 36 % річних; відсоткова ставка на пільговий період - 0,00001 % річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість - 48 %, строк дії договору 12 місяців.

Як зазначає банк, відповідач умови кредитного договору не виконує, у зв`язку з чим станом на 12 серпня 2020 року заборгованість відповідача становить у розмірі 18860,77 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання.

01 лютого 2021 року до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

09 березня 2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував щодо задоволення позову та посилався на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості та Виписка з особистого рахунку не можуть бути розцінені як належний доказ, оскільки він погашав заборгованість за кредитом і на момент подачі позовної заяви до суду в нього була відсутня перед банком заборгованість.

06 квітня 2021 року від представника позивача - О.В. Голікової надійшла заява про відмову від позову.

Як передбачено пунктом 1 частини другої статті 49, частиною першою статті 206 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з частинами першою, другою стаття 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Судом встановлено, що представник Банку Голікова О.В. діє у цій справі на підставі довіреності № 575 від 21 грудня 2019 року, у якій застережено про відсутність у представника позивача права відмови від позову.

З огляду на викладене, суд відмовляє у прийняті відмови від позову, оскільки заява подана представником позивача, який не має повноважень на вчинення таких процесуальних дій.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши наведені сторонами доводи, викладені у заявах по суті спору, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на таке.

Зі змісту статті 4 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони у справі на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами щодо предмета спору (частина третя статті 13 Цивільного процесуального кодексу України), а суд на засадах змагальності сторін, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, може лише сприяти учасникам судового процесу в реалізації таких прав, ураховуючи при цьому засади (принципи) верховенства права, рівності учасників процесу перед законом та судом.

За змістом положень пункту 2 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З урахуванням наведеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань (відповідна правова позиція викладена у постанова Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).

Як слідує з наданого відповідачем відзиву та виписки з особового рахунку, відповідач ще до подання позовної заяви до суду частково виконав свої зобов`язання, а саме сплатив заборгованість за кредитним договором у сумі 7 974,95 грн. та після звернення позивача із позовом у цій справі 8 та 10 лютого 2021 року погасив залишок заборгованості у сумі 10885,82 грн.

Враховуючи предмет позову та суб`єктний склад учасників справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у цивільній справі, оскільки наведені представником відповідача обставини та долучені до справи докази, свідчать про відсутність предмета спору, що дає підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Згідно з частиною другою статті 255 Цивільного процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Враховуючи, що заборгованість у сумі 10 885,82 грн. сплачена відповідачем після звернення до суду з позовом, судові витрати у справі пропорційно розміру цієї заборгованості покладаються на відповідача у сумі 1 213,20 гривень (10885,82/18860,77х2102). В іншій частині судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статями 2, 4, 12, 13, 255, 256, 258-261, 263, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №753/275/21 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» (, м. Київ, вул. Єреванська,1) судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1 213,20 грн.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 30 серпня 2023 року.

Суддя О.В. Якусик