Справа № 604/1212/19
Провадження № 2/604/22/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

Головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю: секретаря судового засідання Гамана В.Т.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт. Підволочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Скалатської об`єднаної територіальної громади Тернопільської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Кулеба І.І., звернулася до суду із позовною заявою до Скалатської об`єднаної територіальної громади Тернопільської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 10,8 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину є позивач та її брат ОСОБА_2 , між якими укладено договір про поділ спадкового майна, згідно якого спадкоємці поділили між собою чотири земельні ділянки. Житловий будинок під АДРЕСА_1 , що входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 , у договір поділу включений не був, проте земельна ділянка площею 0,0323 га, кадастровий номер :02:001:0311 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на праві приватної власності перейшла до дочки померлого ОСОБА_1 . Звернувшись до приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. На підставі наведеного, а також з врахуванням того, що в позасудовому порядку захистити свої права позивач не має можливості, - просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 02 червня 2020 року за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_2 .

В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у їх відсутності.

Співвідповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої позовні вимоги визнає, справу просить розглянути у його відсутності.

Представник відповідача Скалатської об`єднаної територіальної громади у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої проти позову не заперечують, просять справу розглянути без їх участі.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст.223,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти:

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Кривенською сільською радою, актовий запис № 5.

У відповідності до Договору про поділ спадкового майна НАА 683426 від 26 червня 2014 року спадкоємці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , успадкували майно: зокрема ОСОБА_1 на праві приватної власності перейшла земельна ділянка площею 0,0323 га, кадастровий номер :02:001:0311 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належала померлому ОСОБА_3 на підставі Державного Акту про право приватної власної на землю серії ЯИ № 719686, виданого Управлінням Деркомзему у Підволочиському районі 26 листопада 2009 року; земельна ділянка площею 0,2002 га, кадастровий номер :02:001:0134, що розташована в с. Криве Підволочиського району, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлому ОСОБА_3 на підставі Державного Акту про право приватної власної на землю серії ЯИ № 719698, виданого Управлінням Деркомзему у Підволочиському районі 26 листопада 2009 року.

Я убачається з роз`яснення приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу від 15 жовтня 2019 року № 76/01-16 ОСОБА_1 спадщину після смерті батька ОСОБА_3 прийняла, 26 червня 2014 року до майна померлого заведена спадкова справа № 93/2014, за заявою ОСОБА_1 на її ім`я видані свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 їй відмовлено зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу про належність зазначеного спадкового майна спадкодавцеві.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно рішення Кривенської сільської ради Підволочиського району № 35 від 24 травня 2001 року за ОСОБА_3 встановлено факт належності та визнано право власності на житловий банок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 .

З довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна № 147 від 18 серпня 2017 року та технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду, виготовленого БТІ Підволочиського району 18 серпня 2017 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , загальною площею 49,9 кв.м.,житловою площею 10,8 кв.м, належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , свідоцтво про право власності не зареєстроване, рік побудови житлового будинку - до 1939 .

Таким чином судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилось спадкове майно. Позивачу ОСОБА_1 у відповідності до Договору про поділ спадкового майна перейшла земельна ділянка площею 0,0323 га, кадастровий номер :02:001:0311 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 , проте при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами ; АДРЕСА_1 спадкоємцю відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкового майна спадкодавцеві.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також: у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 нього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 381 ЦК України, до складу садиби належать не лише житловий будинок і земельна ділянка, на якій він розташований, а й господарсько-побутові будівлі (які забезпечують власника необхідними для проживання засобами благоустрою, наприклад, сарай, гараж, санвузол та ін.) та комунікації (водопостачання, очисні споруди тощо), а також багаторічні насадження.

Статтею 120 Земельного кодексу України визначено поняття та підстави переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Таким чином положення ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися га розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

3а ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідностідоп.23ПостановиПленумуВерховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців,які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Уразі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного Кодексу України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав може бути визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадщину, у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 7, 9, 10, 77, 79, 80, 89, 211, 247, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 328, 380, 392, 1220, 1221, 1222, 1258, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , адреса проживання с. Криве Підволочиського району Тернопільської області, до Скалатської об`єднаної територіальної громади Підволочиського району (Скалатської міської ради), юридична адреса: м. Скалат вул. Грушевського, 2, Підволочиського району Тернопільської області, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 10,8 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Підволочиський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя - підпис

Згідно з оригіналом:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б. Сташків