ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 травня 2021 року м. Чернівці

Справа № 2-1615/2008

Провадження №22-ц/822/536/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Владичана А.І., Лисака І.Н., Литвинюк І.М., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Шишківецької сільської ради, Кіцманського районного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на самочинне будівництво,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2008 року задоволено позов ОСОБА_2 до Шишківецької сільської ради, Кіцманського районного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на самочинне будівництво.

У квітні 2021 року на зазначене рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 16 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки вказані ним в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду визнано неповажними та надано заявнику десятиденний строк для подання заяви із зазначенням інших поважних причин з наданням відповідних доказів.

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №799 від 19 квітня 2021 року вбачається, що копія ухвали Чернівецького апеляційного суду отримана апелянтом 22 квітня 2021 року.

Станом на 12 травня 2021 року ухвала Чернівецького апеляційного суду від 16 квітня 2020 року не виконана.

Законом, а саме частиною 1 статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право забезпечується судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини слід брати до уваги те, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року, (Judgementof ECHR of 16 December 1992 DeGeouffredelaPradelle v. France // SeriesA N 253- В).

Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» за заявою № 3236/03 зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 124 Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з частинами 3, 4 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2008 року слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтею 358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У відкритті апеляційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Шишківецької сільської ради, Кіцманського районного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на самочинне будівництво, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2008 року, відмовити.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її підписання.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: А.І. Владичан

І.Н. Лисак