ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/369/21 Справа № 191/469/20 Суддя у 1-й інстанції - Кухар Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Демченко Е.Л.

за участю секретаря судового засідання - Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Комунального підприємства «Муніціпальна варта» Дніпровської міської ради на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Муніціпальна варта» Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу від 10.02.2020 року про винесення догани, визнання дій незаконними, -

ВСТАНОВИЛА:

18 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до КП «Муніципальна варта «ДМР» про визнання незаконним та скасування наказу від 10.02.2020 року про винесення догани, визнання дій незаконними. Просив визнати незаконним і скасувати наказ від 10.02.2020 року про винесення догани; визнати незаконними дії Комунального підприємства «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради», , спрямовані на укладення договорів на охорону майна з фізичними та юридичними особами (т. 1, а.с. 2-3).

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до КП «Муніціпальна варта» Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу від 10.02.2020 року про винесення догани, визнання дій незаконними - задоволено частково.

Визнано незаконним і скасовано наказ директора КП «Муніципальна варта» ДМР № 52-К від 10.02.2020 року про винесення догани ОСОБА_2 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді заборони КП «Муніципальна варта» ДМР, () вчинення будь-яких дій, спрямованих на передачу КП «Муніципальна варта» ДМР під охорону або для будь-яких інших цілей, що передбачають доступ, охорону, зберігання та користування, фізичним та юридичних особам будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса : АДРЕСА_2 в межах земельних ділянок з наступними кадастровими номерами: :02:422:0127; :02:422:0126 :02:422:0113), які накладені ухвалою Синельниківського міськрайонного суду від 24.02.2020 року (т. 1, а.с. 170-174).

Додатковим рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року вирішено питання судових витрат (том 2, а.с.3).

В апеляційній скарзі КП «Муніципальна варта «ДМР», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення суду в частині визнання незаконним та скасування наказу від 10.02.2020 року про винесення догани, скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову (т.1, а.с. 234-237).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (т.1, а.с. 241-246).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Наказу (Розпорядження) № 155-к від 29.11.2019 року, ОСОБА_2 з 01.12.2019 року був прийнятий на роботу у Відділ швидкого реагування КП «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради на посаду водія автотранспортних засобів (т.1, а.с. 14).

Наказом Директора КП «Муніципальна варта» № 52-К від 10.02.2020 року ОСОБА_2 , водію автотранспортних засобів відділу швидкого реагування, за порушення робочої інструкції п.п.4.9, 3.9, 3.10, в частині своєчасної доповіді диспетчеру та начальнику відділу швидкого реагування про знаходження на об`єкті сторонніх осіб та не вжиття заходів щодо його блокування, оголошено догану (т.1, а.с. 15).

Згідно копії договору на охорону об`єктів комунальної власності № 26 від 07.02.2012 року, Виконавець : КП «Муніципальна гвардія» Дніпропетровської міської ради», з однієї сторони, та Балансоутримувач : КП Дніпропетровської міської ради «Міське управління справами», з іншої сторони, уклали договір, згідно з п.2.2 якого Виконавець в інтересах Балансоутримувача здійснює охорону та пропускний режим в межах Об`єктів, на умов і в порядку встановлених цим Договором та «Міського цільовою програмою захисту комунального майна територіальної громади міста від протиправних посягань на 2011-2013 роки», затвердженої рішенням Дніпропетрвоської міської ради від 06.04.2011 року № 12/10.

Пунктом 2.1 Розділу 2 Даного договору передбачено, що виконавець здійснює охорону з моменту здачі Об`єктів під охорону і до моменту здачі Об`єктів охорони з-під охорони.

В Розділі 3 Договору визначені обов`язки сторін, серед яких : Виконавець зобов`язаний забезпечити у межах наданих повноважень надійну охорону Об`єктів та матеріальних цінностей Балансоутримувача, що прийняті під охорону.

З Додаткової угоди до Договору № 26 від 07.02.2012 року на охорону об`єктів комунальної власності від 17.10.2017 року вбачається, що у зв`язку з прийняттям Дніпровською міською радою рішення від 11.10.2017 року № 30/25 «Про визначення об`єктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 » доповнено в п. 1.1 розділ 1 «Предмет договору» адресу Об`єкта за якими здійснюється цілодобова фізична охорона, а саме : АДРЕСА_1 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.11.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, та зазначено : «Усунути перешкоди ОСОБА_1 та уповноваженим ним особам у користуванні належним ОСОБА_1 на праві власності нерухомим майном площею 1088,8 м.кв., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (до 15.10.2014 року АДРЕСА_3 , після 19.09.2017 року АДРЕСА_4 ) шляхом зобов`язання Комунального підприємства Муніципальна варта Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.75 ) надати вільний доступ ОСОБА_1 та уповноваженим ним особам до належного на праві власності ОСОБА_1 нерухомого майна площею 1088,8 м.кв., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (до 15.10.2014 року АДРЕСА_3 , після 19.09.2017 року АДРЕСА_4 )».

Задовольняючи частково позов в частині визнання незаконним та скасування наказу від 10.02.2020 року про винесення догани, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано підтверджуючих документів, що саме на ОСОБА_2 , який згідно Наказу № 155-к від 29.11.2019 року був прийнятий на роботу на посаду водія автотранспортного засобу у Відділ швидкого реагування, було покладено обов`язок своєчасної доповіді диспетчеру та начальнику відділу швидкого реагування про знаходження на об`єкті сторонніх осіб та вжиття відповідних заходів щодо його блокування.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що законних та обґрунтованих підстав для винесення наказу № 52-К від 10.02.2020 року «Про винесення догани» ОСОБА_2 у відповідача, не було, а тому цей наказ підлягає скасуванню.

Відмовляючи в задоволені вимог позову в частині визнати незаконними дії КП «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради», спрямовані на укладення договорів на охорону майна з фізичними та юридичними особами, суд першої інстанції виходив із того, що КП «Муніципальна варта» не є власником або користувачем будівлі, об`єкта самочинного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а лише виконує функції виключно з охорони майна, що підтверджується Додатковою угодою до Договору № 26 від 07.02.2012 року на охорону об`єктів комунальної власності. Будь-яких прав щодо користування і розпорядження майном Відповідач не має. Позивач, як працівник підприємства, не має права впливати на господарську діяльність юридичної особи та визначати напрямки діяльності комунального підприємства, а тому вимоги про обмеження Відповідача у праві на укладення договорів на охорону є безпідставними. Виходячи з такого, забезпечення позову у спосіб заборони судом Комунальному підприємству «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради, вчинення будь-яких дій, спрямованих на передачу Комунальним підприємством «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради під охорону або для будь-яких інших цілей, що передбачають доступ, охорону, зберігання та користування, фізичним та юридичних особам будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_2 в межах земельних ділянок за наступними кадастровими номерами : :02:422:0127, :02:422:0126 :02:422:0113) порушує законні права та інтереси відповідача. При цьому об`єкт продовжує перебувати під охороною лише найманих працівників комунального підприємства, що може створити можливість для третіх осіб використати такий стан для проникнення на територію земельних ділянок і здійснення будь-яких дій, в тому числі незаконних (пошкодження, псування, знищення) щодо наявного на території земельної ділянки майна. Щодо визнання дій Відповідача незаконними із зобов`язання працівників набувати статусу фізичної особи-підприємця, слід зазначити, що Відповідач не видавав жодних наказів з цього приводу і не може змушувати будь-якого працівника до зміни того правового статусу, яким наділений працівник.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Положеннями ч.1 ст. 3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Згідно ст.139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Частиною 1 ст.147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення : догана; звільнення.

Згідно ст.147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. ( ст.149 КЗпП України).

Згідно зі статтею 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV Кодексу).

З системного аналізу вказаних норм права вбачається, що порушення трудової дисципліни це невиконання чи неналежне виконання працівником, без поважних причин, обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов`язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції. КЗпП України не містить переліку випадків, в яких може застосовуватися догана чи звільнення. Притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення це право роботодавця, а не його обов`язок. При визначенні виду стягнення враховуються і попередня робота працівника, його ставлення до праці. До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов`язковому порядку вказуються мотиви застосування стягнення.

Постановою Пленуму ВСУ від 06.12.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19жовтня 2016 року у справі N6-2801цс15, зазначено, що відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

В наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно-правового акту чи акту, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності.

З аналізу норм трудового права, що регулює дані правовідносини, зокрема порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності, слід дійти висновку, що для правомірного притягнення до дисциплінарної відповідальності необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника і які прямо випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку та пов`язані з ним, та прямо на нього покладені; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків як проступок має бути винним і не пов`язаним з поважними причинами; для накладення дисциплінарного стягнення має бути встановлена подія (проступок) і обов`язково вина працівника, і дані обставини (подія і склад порушення) мають бути доведені саме роботодавцем, є неприпустимим перекладення на працівника обов`язку по доказуванню своєї невинуватості. Щодо процедури застосування дисциплінарного стягнення працівнику має бути надана можливість дати письмові пояснення; для надання пояснень працівник повинен знати конкретно за який проступок він притягається до дисциплінарної відповідальності. У трудовому спорі в суді обов`язок по доказуванню законності і обґрунтованості накладення дисциплінарного стягнення, покладається не на позивача, а на відповідача.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не було надано підтверджуючих документів, що саме на ОСОБА_2 , який згідно Наказу № 155-к від 29.11.2019 року був прийнятий на роботу на посаду водія автотранспортного засобу у Відділ швидкого реагування, було покладено обов`язок своєчасної доповіді диспетчеру та начальнику відділу швидкого реагування про знаходження на об`єкті сторонніх осіб та вжиття відповідних заходів щодо його блокування.

Посилання відповідача на посадову інструкцію, відповідно до якої винесено позивачу догану, колегія суддів відхиляє, оскільки КП "Муніципальна варта" ДМР не надала такої ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду. Рішення суду відповідно до вимог ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначеним рішенням не зачіпаються його права. Наведені в апеляційній скарзі доводи не впливають на спірні трудові правовідносини.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційних скаргах не наведено, тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Комунального підприємства «Муніціпальна варта» Дніпровської міської ради- залишити без задоволення.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: