Справа № 675/2021/20
Провадження № 2/675/182/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" квітня 2021 р. м.Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Демчука П.В.,

з участю секретаря судового засідання Григор`євої О.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізяслав справу за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що всупереч чинному законодавству України слідчий третього слідчого відділу ТУ ДБР у м. Хмельницькому Гурняк В. не вніс відомості в ЄРДР згідно поданої позивачем заяви , чим вчинив бездіяльність, яка встановлена рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24.07.2019 року у справі № 686/17968/19. Внаслідок цієї незаконної бездіяльності позивачу завдану моральну і майнову шкоду. Моральна шкода полягає у моральних стражданнях, які позивач переніс від усвідомлення бездіяльності слідчого, виникло почуття тривоги, фізичного та душевного болю, страху і занепокоєння за своє здоров`я. Також позивач вказує, що змушений був вживати додаткових заходів для поновлення своїх прав і захисту їх у суді, що він сприймає як зверхнє ставлення до нього як до людини, а тому він відчуває себе приниженим і морально подавленим. Розмір морального відшкодування позивач оцінює у 100 000 грн.

Майнову шкоду ОСОБА_1 обргунтовує витраченим часом на написання позовної заяви, вартістю конвертів та марок, витрати на ксерокопіювання матеріалів, а всього просить стягнути 7 056 грн. 80 коп. матеріальної та 100 000 грн. моральної шкоди з державного бюджету України.

Ухвалою судді від 06 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

21 грудня 2020 року відповідачем подано відзив на позов.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримав та просить його задовольнити із викладених у заяві підстав.

Представник територіального управління Державного бюро розслідувань у поданому відзиві заявленого позову не визнала, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Зазначила, що шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу. що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а відповідальність на загальних підставах настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. В спірних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність такої шкоди, протиправність поведінки завдавала та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням процесуальних прав позивача. Позивач не надав належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому слідчими ТУ ДБР у м. Хмельницькому майнової шкоди, а тому у позові слід відмовити.

Заслухавши доводи позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 19 червня 2019 року ОСОБА_1 подав до територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому в м. Хмельницькому, заяву про кримінальне правопорушення, вчинене службовими особами слідчого ізолятора та державної установи «Замкова виправна колонія (№58)», проте відомості до реєстру за поданою ним заявою були не внесені.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 24 липня 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано уповноважену особу Державного бюро розслідувань розташованому у м. Хмельницькому внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення згідно заяви ОСОБА_1 , з якою він 19 червня 2019 року звернувся до ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому.

В цій ухвалі констатовано, що 25 червня 2019 року супровідним листом за підписом начальника Третього СВ СУ ТУ ДБР розташованого у м. Хмельницькому Гурняка В. за вих. № Г-2050 заяву ОСОБА_1 було перенаправлено за належністю до Центрально-Західного управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України та зазначено, що вивченням доводів, викладених у заяві, обставин, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення, не встановлено, у зв`язку з чим підстав для внесення відомостей до ЄРДР на даний час не вбачається.

На даний час позивачем не заперечується та обставина, що ухвала слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 24 липня 2019 року виконана, відомості до ЄРДР внесені і слідчим провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно до вимог ст. 22 ч. ч. 1 та 2 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до вимог ст. 23 ч. ч. 1 та 2 п. 2 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Статтею ст. 23 ч. 3 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до вимог ст. 1166 ч. 1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно вимог ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду відшкодовується на загальних підставах.

При цьому існує законодавчо визначений механізм контролю за законністю прийнятих процесуальних рішень відповідною посадовою особою органу досудового слідства при здійсненні кримінального провадження. Заінтересована особа має право в порядку, передбаченому КПК України звернутися зі скаргою на процесуальні рішення, дії або бездіяльність уповноваженої особи органу досудового слідства (слідчого), вчинені нею під час кримінального провадження, зокрема, до суду.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) слідчих, вчинених при проведенні досудового слідства у конкретній справі, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

У випадку, якщо помилки посадової особи органу досудового слідства (в даному випадку слідчого) неможливо виправити в такий спосіб, такі порушення повинні вирішуватися поданням позову незадоволеної особи проти держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи зміст вищевказаних норм ЦК України у цьому виді деліктних зобов`язань необхідно довести як наявність шкоди так і її заподіяння, причинний зв`язок внаслідок протиправного рішення дії або бездіяльності конкретно визначеної посадової особи.

Вказані позивачем обставини не вказують на наявність в діях ТУ ДБР у м. Хмельницькому ознак заподіяння йому майнової та (або) моральної шкоди, відповідальність, за яку повинна нести держава.

Той факт, що зобов`язано відповідача внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за ухвалою слідчого-судді, не свідчить про заподіяння шкоди позивачу, на підставі скарги якого були внесені такі відомості.

Жодних доказів, які б вказували на те, що внаслідок не внесення таких відомостей в частині порушення кримінального було заподіяно шкоди правам та інтересам позивача матеріали справи не містять.

Крім того, сам факт не внесення таких відомостей до ЄРДР не може бути підставою для відшкодування шкоди на підставі норм Цивільного кодексу України, оскільки чинним законодавством, а саме нормами КПК України передбачено механізм захисту порушеного права особи шляхом оскарження неправомірної постанови у встановленому нормами КПК України порядку, яке позивачем було реалізовано.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом в постанові від 28 січня 2019 року (справа № 686/7576/18), яку відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховувати суд при виборі застосування норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 13 ч. 2 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Однак, позивачем не надано суду доказів про заподіяння йому моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідачем.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позову є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки сторони по справі звільнені від сплати судових витрат, такі витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. 56 Конституції України, ст. ст. 23, 297,299, 1167, 1174 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у позові до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів після його проголошення.

Повне рішення суду виготовлено 03 травня 2021 року.

Суддя П.В.Демчук