КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5270/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

Розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області, постановлене суддею Дубас Т.В. 06 жовтня 2020 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,

У С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, обґрунтовуючи тим, що 26.05.2017 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «МАЗ 533702 КО-503», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Чорновола в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, не врахував дорожньої обстановки на мокрій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Iveco Daily», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.06.2017 у справі 369/5962/17 винним у настанні описаної дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача ОСОБА_3 , а тому останній, зі слів позивача, є відповідальним за відшкодування шкоди. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до полісу № АК/2788902. Зі слів позивача, ПрАТ «Українсько пожежно-страхова компанія» здійснило виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 29 000,00 грн. Проте, позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності, який визначив, що вартість матеріального збитку, завданого його автомобілю, складає 51 549,29 грн., а вартість відновлювального ремонту - 78 371,29 грн. Зі слів позивача, ліміт відшкодування за заподіяну шкоду за полісом № АК/2788902 становить 50 000,00 грн., у зв`язку з чим, на думку позивача, з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача підлягає стягненню недоплачене страхове відшкодування у розмірі 21 000,00 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 решту майнової шкоди, що не покривається страховою виплатою - 28 371,89 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, 16.12.2020 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвали нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, мотивуючи тим, що не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема посилається на те, що оскільки під час судового розгляду не встановлено факту виконання трудових обов`язків відповідачем та відповідач є правомірним володільцем джерела підвищеної небезпеки, то саме відповідач ОСОБА_3 несе відповідальність за нанесену шкоду, а страхова компанія повинна на підставі ч. 2 ст. 1192 ЦК України сплатити не всю вартість відновлювального ремонту, а ремонт з урахуванням зносу, для усунення всіх розбіжностей позивачем заявлялося клопотання про незалежну експертизу, безпідставно незадоволене судом.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не обґрунтовані належними доказами.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26.05.2017 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «МАЗ 533702 КО-503», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Чорновола в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, не врахував дорожньої обстановки на мокрій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Iveco Daily», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

З огляду на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Iveco Daily», д.н.з. НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_2 .

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.06.2017 у справі 369/5962/17 ОСОБА_3 визнано винним у настанні описаної дорожньо-транспортної пригоди.

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до Полісу № АК/2788902. В даному полісі сторони встановили, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить 100 000,00 грн., розмір франшизи - 0.

26.05.2017 року позивач та ТОВ «Києво-Святошинський комбінат комунальних підприємств» звернулась до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з повідомленнями про дорожньо-транспортну пригоду. Із цих повідомлень вбачається, що відповідач ОСОБА_3 є найманим працівником ТОВ «Києво-Святошинський комбінат комунальних підприємств» і на час події виконував трудові функції водія відповідно до шляхового подорожнього листа.

29.06.2017 позивач звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про сплату страхового відшкодування.

Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу № 371 від 26.07.2017, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту автомобіля IVECO Daily 35-10, реєстр № АІ3349ЕІ, складає 57 793,62 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля автомобіля IVECO Daily 35-10, реєстр № НОМЕР_2 , 35 684,20 грн. з ПДВ.

Згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку автомобіля IVECO Daily 35-10, реєстр № НОМЕР_2 , виконаним 11.06.2017 ПП ОСОБА_5 встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, складає 51 549,29 грн., а вартість відновлювального ремонту складає 78 371,89 грн.

На підставі страхового акту № ОЦ/027/000/17/0080 від 19.09.2017 було визначено ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» вартість відновлювального ремонту автомобіля IVECO Daily 35-10, реєстр № НОМЕР_2 , з урахуванням фізичного зносу у 29 736,83 грн. (35 684,20 грн. без врахування ПДВ).

Відповідно до платіжного доручення від 18.09.2017 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» переказало позивачу 29 736,83 грн. страхового відшкодування.

05.09.2019 на адресу суду надійшло повідомлення Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 19/13/1-38/СЕ/19 від 29.08.2019 про неможливість проведення судової експертизи у зв`язку із ненаданням транспортного засобу на огляд та ненадання вихідних даних для проведення експертизи.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У тих випадках, коли шкоду завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зобов`язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (частина перша статті 1172 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено правило, згідно з яким, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положенням п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно з п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у стягненні страхового відшкодування з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», оскільки остання виконала свої зобов`язання, сплативши суму на відшкодування завданих збитків з урахуванням зносу автомобіля, що належить потерпілому.

Доводи апеляційної скарги, що застосування ст. 1172 ЦК України не ґрунтується на фактах, встановлених судом під час судового розгляду справи, не можуть бути прийняті судом, оскільки судом першої інстанції було встановлено зі змісту повідомлення про ДТП, поданого 29.05.2017 року до ПрАТ «Українсько пожежно-страхова компанія», що відповідач ОСОБА_3 є найманим працівником ТОВ «Києво-Святошинський комбінат комунальних підприємств» і на час події виконував трудові функції водія відповідно до шляхового подорожнього листа.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку про те, що відповідач ОСОБА_3 є неналежним відповідачем по справі, а належний відповідач ТОВ «Києво-Святошинський комбінат комунальних підприємств» не залучений до участі у справі.

Посилання апелянта на безпідставно незадоволене судомклопотання позивача про незалежну експертизу не заслуговує на увагу, оскільки в ході розгляду справи судом першої інстанції за клопотанням представника було призначено судову експертизу, проте позивачем не було надано транспортний засіб на огляд експерту і матеріали справи були повернуті до суду з повідомленням про неможливість проведення судової експертизи.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 29 квітня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: