Житомирський апеляційний суд
Справа №279/4410/20 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 80 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М, Павицької Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №279/4410/20 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Коростенська центральна лікарня Коростенської міської ради» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 грудня 2020 року, яке ухвалено суддею Коваленко В.П. в м. Коростені

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Коростенська центральна міська лікарня Коростенської міської ради» (далі КНП «Коростенська центральна міська лікарня Коростенської міської ради») середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з дня звільнення та до дня фактичного розрахунку в сумі 39848,76 грн.

Позивач зазначає, що з 02.08.2010 по 27.05.2020 вона працювала на посаді лікаря-анестезіолога в Коростенській центральній міській лікарні, яка 10.04.2019 була реорганізована в Комунальне некомерційне підприємство «Коростенська центральна міська лікарня Коростенської міської ради». Відповідно до Наказу №59 від 27.05.2020 позивач була звільнена із займаної посади з 27.05.2020 за власним бажанням на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України. Проте, станом на день звільнення з нею не проведено відповідні розрахунки.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з КНП «Коростенська центральна міська лікарня Коростенської міської ради» на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з дня звільнення по день фактичного розрахунку в сумі 14084,93 грн, без урахування податків та інших обов`язкових платежів та 840,80 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути на користь ОСОБА_1 32550,12 грн середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати з дня звільнення та до дня фактичного розрахунку. Апелянт посилається на часткову невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не звернув увагу на те, що доплата за роботу позивача в умовах «COVID-19» за квітень в розмірі 16284,20 грн та за травень в розмірі 14973,72 грн також має бути врахована при розрахунку середньомісячної заробітної плати, оскільки вказана доплата була виплачена позивачу із запізненням у червні та липні 2020 року, відповідно та входить до середнього заробітку позивача згідно з положеннями визначеними Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 8 лютого 1995 р. № 100.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому він не погоджується з доводами поданої скарги, а рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим. Зазначає, що позивача було звільнено 27.05.2020, а тому виплата середнього заробітку апелянту повинна здійснюватися за останні два місяці, тобто березень та квітень 2020 року. Кількість днів затримки розрахунку становить 27 днів, відповідно, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку позивача при звільненні повинен становити 14 084,93 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 02.08.2010 по 27.05.2020 працювала на посаді лікаря - анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії КНП «Коростенська центральна міська лікарня Коростенської міської ради».

В подальшому, ОСОБА_1 була звільнена за власним бажанням згідно з наказом №59 від 27.05.2020.

Розмір середньої заробітної плати ОСОБА_1 за останні 2 місяці (березень, квітень 2020 року), згідно довідки про доходи №124 становить 21909,89 грн, середньоденна заробітна плата 521,66 грн (а.с.4).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що станом на день звільнення з позивачем не було проведено відповідні розрахунки, а тому, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Проте, доплата, передбачена наказом про доплату працівників, які надають медичну допомогу хворим на гостру респіраторну хворобу COVID-19, є додатковою заробітною платою, а тому не входить до обрахунку при визначенні розміру середнього заробітку.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з частиною 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно частини 1 статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України, така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

Пунктом 2.2 Рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 року у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу передбачено, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу.

Як вбачається із пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 8 лютого 1995 р. №100 середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 8 лютого 1995 р. № 100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Суми нарахованої заробітної плати враховуються у тому місяці, за який вони нараховані та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Премії та інші виплати, які виплачуються за два місяці або більш тривалий період, при обчисленні середньої заробітної плати включаються шляхом додавання до заробітку кожного місяця розрахункового періоду частини, що відповідає кількості відпрацьованих робочих днів періоду (місяців), за які такі премії та інші виплати нараховані. Така частина визначається діленням суми нарахованих премій та інших виплат на кількість відпрацьованих робочих днів періоду, за який вони нараховані, та множенням на кількість відпрацьованих робочих днів кожного місяця, що відноситься до розрахункового періоду для обчислення середньої заробітної плати.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 8 лютого 1995 р. № 100 визначено, при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються, також виплати за виконання окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов`язки працівника (за винятком доплат за суміщення професій і посад, розширення зон обслуговування або виконання додаткових обсягів робіт та виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників, а також різниці в посадових окладах, що виплачується працівникам, які виконують обов`язки тимчасово відсутнього керівника підприємства або його структурного підрозділу і не є штатними заступниками).

б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо);

в) компенсаційні виплати на відрядження і переведення (добові, оплата за проїзд, витрати на наймання житла, підйомні, надбавки, що виплачуються замість добових);

г) премії за результатами щорічного оцінювання службової діяльності, за винаходи та раціоналізаторські пропозиції, за сприяння впровадженню винаходів і раціоналізаторських пропозицій, за впровадження нової техніки і технології, за збирання і здавання брухту чорних, кольорових і дорогоцінних металів, збирання і здавання на відновлення відпрацьованих деталей машин, автомобільних шин, введення в дію виробничих потужностей та об`єктів будівництва (за винятком цих премій працівникам будівельних організацій, що виплачуються у складі премій за результати господарської діяльності);

д) грошові і речові винагороди за призові місця на змаганнях, оглядах, конкурсах тощо;

е) пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати;

є) літературний гонорар штатним працівникам газет і журналів, що сплачується за авторським договором;

ж) вартість безплатно виданого спецодягу, спецвзуття та інших засобів індивідуального захисту, мила, змивних і знешкоджувальних засобів, молока та лікувально-профілактичного харчування;

з) дотації на обіди, проїзд, вартість оплачених підприємством путівок до санаторіїв і будинків відпочинку;

и) виплати, пов`язані з ювілейними датами, днем народження, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, активну громадську роботу тощо;

і) вартість безплатно наданих деяким категоріям працівників комунальних послуг, житла, палива та сума коштів на їх відшкодування;

ї) заробітна плата на роботі за сумісництвом (за винятком працівників, для яких включення її до середнього заробітку передбачено чинним законодавством);

й) суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; к) доходи (дивіденди, проценти), нараховані за акціями трудового колективу і вкладами членів трудового колективу в майно

підприємства; л) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у

зв`язку з порушенням термінів її виплати;

м) заробітна плата, яка нарахована за час роботи у виборчих комісіях, комісіях всеукраїнського референдуму;

н) винагороди державним виконавцям.

При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці медичних та інших працівників, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 23 березня 2020 р. № 246 зобов`язано установити, що на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - коронавірусна хвороба (COVID-19), визначений Кабінетом Міністрів України в акті про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), до завершення здійснення зазначених заходів встановлюється додаткова доплата у розмірі до 300 відсотків заробітної плати (посадового окладу (з підвищеннями) з урахуванням передбачених законодавством обов`язкових доплат та надбавок:

у закладах охорони здоров`я, що надають медичну допомогу хворим на коронавірусну хворобу (COVID-19) та уклали договір про медичне обслуговування населення за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення за відповідним переліком та обсягом медичних послуг з Національною службою здоров`я, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з надання медичних послуг хворим на коронавірусну хворобу (COVID-19);

медичним та іншим працівникам центрів екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, які задіяні до реагування на випадки коронавірусної хвороби (COVID-19), та уклали договір про медичне обслуговування населення за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення за відповідним переліком та обсягом медичних послуг з Національною службою здоров`я;

у державних закладах охорони здоров`я, що визначені у рішеннях відповідних центральних органів виконавчої влади для надання стаціонарної медичної допомоги хворим на коронавірусну хворобу (COVID-19), медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з надання медичної допомоги хворим на коронавірусну хворобу (COVID-19).

Конкретний перелік посад працівників, яким встановлюється доплата, затверджується керівником відповідного закладу охорони здоров`я.

Враховуючи викладене, суд, визначаючи середній заробіток позивача, безпідставно не врахував доплату за роботу в умовах COVID-19 за квітень 2020 року, оскільки така доплата відноситься до додаткової заробітної плати та не відноситься до нарахувань, які не підлягають врахуванню при обчисленні середньої заробітної плати відповідно до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 8 лютого 1995 р. № 100.

Відповідно до вказаного вище Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Таким чином, суд першої інстанції, визначаючи середньомісячну заробітну плату позивача, обґрунтовано виходив з обчислень виплат за березень-квітень 2020 року.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку підлягає застосуванню формула, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.

Кількість робочих днів за весь час затримки розрахунку позивача складає 27 ( за період з 27.05.2020 по 06.07.2020), а кількість відпрацьованих днів за останні два місяці, які передували звільненню 42 (березень -21, квітень 21).

Відповідно до довідки про доходи позивача її виплати із заробітної плати за березень склали 15187,44 грн, за квітень 23006,65 грн (з яких - 6722,45 заробітна плата за квітень та 16284,20 доплата за роботу в умовах COVID-19).Відповідно середньоденна заробітна плата становить 909 грн. 38 коп. (15187,44+6722,45+16284,20 / 42).

Сума втраченого заробітку позивача за період з 27 травня 2020 року по 06 липня 2020 року становить: 24553 грн. 34 коп. (909,38 х 27).

Таким чином, суд першої інстанцій правильно визначившись із характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, дослідивши наявні у справі докази, помилково не врахував при розрахунку середньомісячної заробітної плати позивача доплату, встановлену медичним працівникам, які надають медичну допомогу хворим на гостру респіраторну хворобу COVID-19, внаслідок чого здійснив невірний розрахунок суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

У зв`язку чим, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом збільшення суми середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати позивачу з 14084,93 грн. до 24553,34 грн.

Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково (виходячи із співвідношення до заявлених вимог- 61,6%), судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1294,83 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 грудня 2020 року в частині стягнення з Комунального некомерційного підприємства «Коростенська центральна міська лікарня Коростенської міської ради» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки заробітної плати, не виплаченої при звільненні працівника змінити, збільшивши розмір середнього заробітку з 14084,93 грн. до 24553,34 грн.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Коростенська центральна міська лікарня Коростенської міської ради» ( м. Коростень, вул. Миколи Амосова, 8) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1294,83 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді