Головуючий у І інстанції Комаревцева Л.В.
Провадження №22-ц/824/6356/2021 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Гуля В.В., Шебуєвої В.А.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, в якому посилався на те, що перебуває з ОСОБА_1 у шлюбі, зареєстрованому 29 травня 1982 року Терешківською сільською радою Ніжинського району, актовий запис № 7. На даний час у сторін спільних малолітніх або неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем у позивача не склалось, шлюбні відносини припинені вже тривалий час, подальше сумісне життя і збереження шлюбу позивач вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам, в зв`язку із чим і звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 29 травня 1982 року Терешківською сільською радою Ніжинського району, актовий запис № 7.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачка ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати. Обгрунтовуючи скаргу, відповідачка посилалась на те, що вона подавала суду клопотання про надання їм з позивачем шестимісячного строку на примирення, однак судом було прийняте рішення про надання трьох місяців, що вказує на неправильне застосування норм матеріального права. При цьому, суд невірно послався на те, що відповідач не надала заперечень на позовні вимоги, оскільки нею на позовну заяву було подано відзив, у якому вона повністю заперечила проти задоволення позовних вимог.

Позивач ОСОБА_2 в апеляційному суді проти задоволення скарги ОСОБА_1 заперечив та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов і розриваючи шлюб, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін є неможливим і суперечитиме інтересам ОСОБА_2 . При цьому суд виходив з того, що шлюбні відносини між сторонами припинено, спільного господарства вони не ведуть і збереження сім`ї фактично неможливе, що, зокрема, підтверджується тим, що наданий судом строк на примирення не вплинув на рішення позивача розірвати шлюб та примирення сторін не відбулося.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи і вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 травня 1982 року Терешківською сільською радою Ніжинського району, актовий запис №7 (а.с.11). В шлюбі неповнолітніх дітей немає.

Судом також встановлено, що сімейні відносини позивача з відповідачкою припинені, і хоча сторони проживають за однією адресою, спільне господарство вони не ведуть і сімейно-шлюбні відносини не підтримують.

Відповідно до ч.6 ст.7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частина перша ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Частина 3 ст.105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, а за ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Тобто, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що йдеться у ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» у ч.1 підпункту «с» - «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

За таких обставин, примушування до перебування у шлюбі одного з подружжя, який проти цього заперечує, буде порушувати його законні права та інтереси і суперечити вимогам закону, в зв`язку із чим обґрунтованим є висновок суду про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 та розірвання шлюбу, укладеного між ним та ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки. При цьому, посилання апелянта на те, що судом безпідставно не надано сторонам строк на примирення тривалістю шість місяців, як про це просила представник відповідача у клопотанні, апеляційним судом відхиляються, оскільки визначення тривалості строку на примирення у справах про розірвання шлюбу є прерогативою суду, який вважав за необхідне і достатнє у даній справі визначити сторонам три місяці на примирення, задовольнивши клопотання представника відповідача про це частково та зупинивши при цьому провадження у справі (а.с.43).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги відповідача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_1 без задоволення.

В зв`язку з тим, що дана справа згідно п. 4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: