Справа № 128/547/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

07.05.2021 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Кострюкова Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.12.2019 в м. Вінниця по вул. Київська, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «KIA Ceed» днз. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок ДТП ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди. За фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції у Київській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000511. Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває.

Позивач зазначає, що в результаті ДТП йому, як синові потерпілої, було завдано шкоди. Вказує, що станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «KIA Ceed» днз. НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8982059 (чинного на дату ДТП). Керуючись положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 12.02.2020 представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування, в тому числі 16 692, 00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. 11.03.2020 відповідач повідомив про те, що 17.02.2020 отримав документи позивача та прийняв рішення про призупинення розгляду страхової справи до надання позивачем документів про склад сім`ї потерпілої та рішення по кримінальній справі. Однак позивач вважає рішення відповідача незаконним та необґрунтованим. Зокрема вказує, що страховик має право самостійно витребувати необхідні йому документи, а тому покладення відповідачем на позивача свого обов`язку щодо отримання документів про обставини скоєння ДТП є затягуванням виплати страхового відшкодування. Тому позивач вважає, що призупинення відповідачем розгляду заяви на виплату страхового відшкодування та виплати страхового відшкодування є грубим порушенням Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки в даному випадку відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки настає за відсутності його вини в заподіянні шкоди.

Позивач вказує, що особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю потерпілої є чоловік - ОСОБА_4 , син - ОСОБА_1 та дочка - ОСОБА_5 . Батьки потерпілої померли ще задовго до дорожньо-транспортної пригоди. Позивачем розраховано загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, виходячи із розміру 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, що становить 50 076, 00 грн., та визначено, що частка яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування в порядку пункту 27.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дорівнює 16 692, 00 грн., яка визначається поділом загального розміру страхового відшкодування (50 076, 00 грн.) на кількість осіб (3 особи).

На думку позивача, відповідач зобов`язаний був здійснити на його користь відшкодування моральної шкоди до 17.05.2020 включно, однак не здійснив такого відшкодування до даного часу. Тому, позивач просить стягнути з відповідача також штрафні санкції за порушення виконання грошового зобов`язання за період з 18.05.2020 (з наступного дня за днем закінчення 90-денного строку виплати страхового відшкодування) до 24.02.2021 (день подання позову в суд), а саме: пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 1 595, 23 грн., інфляційні втрати за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 745, 75 грн., три відсотки річних за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 388, 26 грн..

За вказаних обставин позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача 16 692, 00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, 1 595, 23 грн. пені за порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування, 745, 75 грн. інфляційних збитків у зв`язку з порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування, 388, 26 грн. - три відсотки річних, передбачених статтею 625 ЦК України, за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування, вирішити питання щодо стягнення судових витрат, а також в порядку ч. 10 ст. 265 ЦПК України, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки та пеня, зазначити в рішенні про нарахування 3 % річних та пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, а саме: органу (особі), що проводитиме примусове виконання рішення в порядку ч. 10 ст. 265 ЦПК України нараховувати 3 % річних на суму основного боргу, починаючи з 24.02.2021 до моменту повної оплати основного боргу за такою формулою: (СОБ*3*КДП)/КДР/100 = сума річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 - 3 відсотка річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році; органу (особі), що проводитиме примусове виконання рішення в порядку ч. 10 ст. 265 ЦПК України нараховувати пеню на суму основного боргу, починаючи з 24.02.2021 до моменту повної оплати основного боргу за такою формулою: [Сума боргу] ? [Ставка пені (%) *2] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів], де: [Сума боргу] - сума простроченого боргу, [Ставка пені (%)] - подвійна ставка пені в процентах річних, [Кількість днів] - різниця між датою розрахунку та датою виникнення прострочення зобов`язання (а.с. 1 - 16).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 01.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 54).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 31.03.2021 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 62).

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Представник позивача попередньо подав суду заяву, якою вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводити за відсутності позивача та його представника. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представниквідповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано.

Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Згідно копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0000511, на підставі усної заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 27.12.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а саме зазначено, що близько 17 години 30 хвилин 27.12.2019 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «КІА Сееd» д.н.з. НОМЕР_1 , виконуючи маневр повороту праворуч з прибудинкової території будинку № 29, вул. Київська, м. Вінниця, в напрямку вул. Чорновола, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка перетинала проїзну частину вул. Київська зліва на право відносно руху автомобіля в забороненому для цього місці, в результаті даної ДТП пішохід ОСОБА_3 від отриманих травм загинула на місці пригоди (а.с. 16а).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 в м. Вінниці, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 , виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 28.12.2019 (а.с. 17).

З копії лікарського свідоцтва про смерть № 927 від 28.12.2019 вбачається, що причиною смерті ОСОБА_3 є сполучна травма тіла (а.с. 18-19).

З копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 03.04.1975, вбачається, що ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 (а.с. 20).

Також судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження, виданого 25.09.1975, згідно якого в графі «батько» значиться ОСОБА_4 , в графі «мати» значиться ОСОБА_3 (а.с. 21).

ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була матір`ю ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 , виданого 16.08.1984, та копією свідоцтва про шлюб, видного 07.10.2006, згідно якого після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с. 22, 23).

Відповідно до копії особового рахунку № НОМЕР_3 , сформованого 29.01.2020, в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , де була зареєстрована ОСОБА_3 , зареєстровані також ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 (а.с. 24).

Згідно копії заяви ОСОБА_5 від 29.01.2020, адресованої директору ПрАТ «УПСК», остання повідомила, що свідоцтво про народження ОСОБА_3 втрачено, а свідоцтва про смерть батьків ОСОБА_3 не збереглись (а.с. 25).

Станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, а саме на 27.12.2019, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «KIA Ceed» днз. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «УПСК» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ8982059, що підтверджується копією витягу з Централізованої бази даних МТСБУ (а.с. 28).

Представник ОСОБА_1 (позивача по справі), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 по довіреності ОСОБА_9 надіслав відповідачу ПрАТ «УПСК» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 12.02.2020, до якого долучив пакет документів та заяви про виплату страхового відшкодування, в тому числі заяву до ПрАТ «УПСК» позивача ОСОБА_1 від 12.02.2020, якою він просить здійснити виплату страхового відшкодування, пов`язаного із заподіянням моральної шкоди в розмірі 16 692 грн. (а.с. 29 - 36).

Представник ПрАТ «УПСК» надіслав представнику позивача ОСОБА_9 запит від 11.03.2020, в якому повідомив, що ПрАТ «УПСК» розглянуло заяву про виплату страхового відшкодування та, посилаючись на відповідні норми законодавства, при вирішенні питання щодо виплати страхового відшкодування просить надати документи: довідку про склад сім`ї потерпілої, Витяг з ЄРДР, рішення по кримінальному провадженню (постанову про закриття кримінального провадження чи рішення суду) (а.с. 37).

Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Разом із покладанням на винну особу обов`язку з відшкодування шкоди (ст. 1187 ЦК України) правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про страхування», страхування може бути добровільним або обов`язковим.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.ст. 9, 22 - 31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Як передбачено п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (п. 27.1 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Пунктом 35.2. зазначеної статті передбачено, що до заяви додається також певний перелік документів, що підтверджують право на отримання страхового відшкодування.

Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування (п. 34.1 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Так судом встановлено, що станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, а саме на 27.12.2019, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «KIA Ceed» днз. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «УПСК».

Таким чином, дорожньо-транспортна пригода, що сталася 27.12.2019 за участю застрахованого транспортного засобу марки «KIA Ceed» днз. НОМЕР_1 , є страховим випадком.

Судом встановлено, що особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_3 є її чоловік ОСОБА_4 , син ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 4 173 гривні.

Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди на момент настання страхового випадку становив 50 076 грн. (4 173 грн. х 12 м.з.п. = 50 076 грн., де 4 173 грн. - мінімальна заробітна плата на момент ДТП, 12 мінімальних заробітних плат - загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди).

Враховуючи той факт, що право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_3 мають троє осіб, позивачу, як сину загиблої, належить 1/3 частина з загального розміру страхового відшкодування, що становить 16 692 грн., що відповідачем не спростовано.

Оскільки позивачем заявлено вимогу про відшкодування йому моральної шкоди у розмірі 16 692 грн. і відповідна сума не перевищує максимальну межу, визначену пунктом 27.3 статті 27 вищевказаного Закону, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог у цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, інфляційних збитків та 3% річних, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Як визначено у ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.03.2018 у справі № 910/10129/17 зазначено, що суди мають враховувати, що під час вирішення питання щодо задоволення позову про стягнення зі страховика сум інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання для нарахування зазначених сум необхідно встановити період такого нарахування - дату, з якої починається прострочення виплати страхового відшкодування, оскільки якщо рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування страховиком не приймалося, позовні вимоги в частині інфляційних втрат та 3 % річних задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Так з матеріалів даної справи вбачається, що відповідачем не приймалось рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, натомість відповідачем направлено представнику позивача запит про надання додаткових документів, зокрема й довідки про склад сім`ї потерпілої, витягу з ЄРДР, рішення по кримінальному провадженню (постанову про закриття кримінального провадження чи рішення суду). Відомості про те, що відповідачу стало відомо про набрання законної сили рішенням у кримінальній справі щодо розгляду обставин дорожньо-транспортної пригоди та що таке рішення взагалі приймалось у матеріалах справи відсутні, тобто перебіг строку на прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) вважається припиненим для страховика до отримання таких відомостей. Таким чином відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, інфляційних збитків та 3 % річних.

За відсутності встановлення обставин просторочення відповідачем виплати позивачу страхового відшкодування з вини страховика, суд не вбачає підстав для застосування ч. 10. ст. 265 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а саме в частині стягнення з відповідача 16 692 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач при звернені до суду звільнений від сплати судового збору, відтак з відповідача в дохід держави, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 780, 40 грн. (908 грн. ? 16 692 грн./19 421, 24 грн. = 780, 40 грн.).

З огляду на заяву представника позивача, надану разом з позовом та не відкликану до завершення розгляду справи, про продовження строку надання доказів сплати судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги (а.с. 51), суд не вирішує даним рішенням розподіл судових витрат на професійну правничу допомогуміж сторонами та роз`яснює позивачу, що згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, позивач вправі надати додаткові докази на підтвердження понесення судових витрат протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення та питання їх розподілу може бути вирішено шляхом постановлення додаткового рішення в справі на підставі відповідної заяви сторони позивача.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 979, 999, 1167, 1168, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 13, 81, 141, 223, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, в розмірі 16 692 (шістнадцять тисяч шістсот дев`яносто дві) гривні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь держави судовий збір в сумі 780, 40 грн. (сімсот сорок гривень, 40 копійок).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», місцезнаходження: вул. Кирилівська, 40, м. Київ, поштовий індекс: 04080, .

Повний текст рішення складено 07.05.2021.

Суддя: