КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/5408/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/23395/20

11 травня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Рубан С.М.

- Заришняк Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Осаулова А.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про відшкодування моральної шкоди, в якому просив стягнути 97 000,00 грн. з Державного бюджету за завдану моральну шкоду тривалим невиконанням рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що постановою Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2015 року, було визнано протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва, щодо відмови в призначенні додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як постраждалому від аварії на ЧАЕС. Суд зобов`язав відповідача, нарахувати та виплачувати додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров`ю, як постраждалому від аварії на ЧАЕС, та сплатити заборгованість, по додатковій пенсії , з 12.05.2015 року.

Вказував на те, що вже п`ятий рік, рішення суду не виконане. Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві, яке є правонаступником, не бажає виконувати рішення суду ні в добровільному, ні в примусовому порядку. Так, відповідач, не виплатив позивачу заборгованість по додатковій пенсії за період з 12.05.2015 року та не нараховує і не виплачує поточну, щомісячну, додаткову пенсію, у розмірі 256,80 грн/міс.

Позивач звертався до відповідача з метою виконання рішення суду, але відповіді на звернення не було отримано, чим було порушено ст. 19 Закону України «Про звернення громадян».

Посилаючись на те, що невиконання відповідачемрішення суду завдало, йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, які він зазнав, у зв`язку з протиправною поведінкою, відповідача; у зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду він змушенийстояти в чергах у пенсійному фонді, а також звертатися до суду за захистом своїх прав, виходячи з практики ЄСПЛ в частині розміру моральної шкоди, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про відшкодування шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що судом не було враховано правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 750/1591/18, в якій суд зазначив, що право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презумується.

Вказував на те, що суд в порушення ч. 7 ст. 81 ЦПК України сам збирав докази, вказуючи, що позивач уже звертався до Шевченківського районного суду міста Києва про відшкодування моральної шкоди тривалим невиконанням рішення суду, при цьому не врахувавши, що у справі № 761/25866/18 позов був поданий з підстав невиконання рішення суду строком до трьох років, тоді як у даній справі підставою позову стало невиконання рішення суду більше трьох років.

Крім того, вказував на те, що посилання в рішенні на те, що в примусовому порядку органами виконавчої служби постанова Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2015 року також не виконувалася, грунтуються на припущеннях суду, тоді як рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено,що постановою Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2015 року у справі №753/8882/15-а визнано протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва щодо відмови в призначенні додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як постраждалому від аварії на ЧАЕС. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 недоотриману суму додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком з 12.05.2015 року з урахуванням виплачених коштів. (а.с.7-10)

Крім цього, судом встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа №761/35866/18 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в розмірі 134 028,00 грн. за завдану моральну шкоду Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві за невиконання постанови Дарницького районного суду м.Києва від 09.12.2015 року у справі №753/8882/15-а. Постановою Київського апеляційного суду 18.12.2019 р. рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2019 року скасовано, ухвалено у справі нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. Вказана позовна заява надійшла до суду 18 вересня 2018 року. Зі змісту судових рішень, прийнятих у справі №753/8882/15-а, вбачається, що предметом їх дослідження, серед іншого, були скарги ОСОБА_1 04.12.2017 року, 16.01.2018 року, 11.06.2018 року, 14.08.2018 року та 11.09.2018 року. Однак, вказані скарги повторно були долучені позивачем також до справи №761/23395/20 як докази, хоча вони вже були враховані судами при розгляді справи №753/8882/15-а.

Предметом та підставою даного позову є стягнення 97 000,00 грн. з Державного бюджету за завдану моральну шкоду, тривалим невиконанням постанови Дарницького районного суду м.Києва від 09.12.2015 року у справі №753/8882/15-а Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами обставин, на які він посилається. Крім того, суд послався на те, що позивач повторно звертається з позовом про відшкодування моральної шкоди в зв`язку з невиконанням постанови Дарницького районного суду міста Києва від 09 грудня 2015 року, зокрема за період до 18 вересня 2018 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, постановою Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року визнано протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва щодо відмови позивачу в призначенні додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 недоотриману суму додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статті 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком з 12 травня 2015 року з урахуванням виплачених коштів.

На даний час, рішення суду не виконано, та відповідач, як правонаступник Управління пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва не лише не виплатив ОСОБА_1 заборгованість, але й не виплачує поточну додаткову пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Протиправність дій відповідача, встановлена постановою Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року, а тому, не потребує повторного доказування.

За правилами ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

В ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду слід розуміти як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки п. 3 ч. 2 вказаної статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом.

Виходячи з приписів ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено судам, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказав на те, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва щодо відмови в призначенні додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, зобов`язано здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 недоотриману суму додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Бездіяльність відповідача призвела до заподіяння йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, зміні звичайного ритму життя, постійні звернення до суду для захисту своїх прав, відсутність можливості розпоряджатися коштами, які йому були присуджені рішенням суду.

Безпідставне не нарахування та невиплата позивачу коштів у належному розмірі, безсумнівносвідчить про порушення його прав.

Тобто, судом встановлено, що саме через незаконні дії органів Пенсійного Фонду України позивач був змушений звертатись до суду, оскільки йому не було призначено додаткову пенсію, яку відповідач зобов`язаний був призначити і виплачувати без судового рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_1 у позові з вище викладених підстав, так як його доводи, ґрунтуються на вимогах закону.

Посилання суду першої інстанції в рішенні на те, що позивач повторно звертається з позовом про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з невиконанням постанови Дарницького районного суду міста Києва від 09 грудня 2015 року, зокрема за період до 18 вересня 2018 року, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, так як ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду, що є підставою для відшкодування моральної шкоди внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків працівниками пенсійного фонду, в зв`язку з чим, ОСОБА_1 вимушений докладати значних зусиль для захисту своїх прав та інтересів, що у свою чергу свідчить про необхідність докладання позивачем значних додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру відшкодування ОСОБА_1 заподіяної моральної шкоди, колегія суддів виходить з вимог розумності і справедливості, наявності судових рішень про стягнення на користь позивача моральної шкоди у зв`язку з невиконанням постанови Дарницького районного суду міста Києва від 09 грудня 2015 року та приходить до висновку про відшкодування відповідачем заподіяної позивачу моральної шкоди в зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду в розмірі 3 000 грн., що буде відповідати фактичному характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.

За таких обставин, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року скасуванню з прийняттям у справі нової постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення на його користь на відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2021року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_1 ) 3 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України ().

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді: