Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1940/20
Провадження № 2/376/202/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2021 р. Сквирський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Коваленка О.М.,

за участі секретаря Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про припинення права власності,

установив:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування якого вказали, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за взаємною домовленістю станом на 1952 рік побудували житловий будинок для спільного користування двох сімей, який був на той час розташований в АДРЕСА_1 (зараз АДРЕСА_2 де вони і проживали.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на той час перебували в зареєстрованому шлюбі. Вони мали сина ОСОБА_2 , 1952 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Протягом 25 років з часу введення вказаного будинку в експлуатацію ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 із своєю дружиною, ОСОБА_8 проживали окремо як дві сім`ї.

ОСОБА_8 розірвала шлюб з ОСОБА_7 ..

Рішенням народного суду Сквирського району Київської області від 07.02.1977 року за ОСОБА_8 визнано 1/4 частину права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Решта будинку належала на праві спільної власності ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель та споруд.

Спадкове майно після смерті ОСОБА_5 оформив на себе його син ОСОБА_7 ..

Дочка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 , на підставі рішення Сквирського районного суду від 29.12.2002 року визнала за собою право власності на 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 141,80 кв.м, житловою площею 70,80 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами.

З 1981 року ОСОБА_7 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 ..

ОСОБА_2 постійно допомагав своєму батькові та ОСОБА_9 у догляді за житловим будинком, веденні підсобного господарства, по день смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і по день смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_7 залишилося спадкове майно у вигляді 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 141,80 кв.м, житловою площею 70,80 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами.

На даний час власника 3/4 житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 141,80 кв.м, житловою площею 70,80 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, немає.

На 3/8 частини нерухомого майна після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач мав право в порядку спадкування за законом.

Відповідач протягом тривалого часу не займається збереженням вказаного житлового будинку та належної їй частки цього будинку, із листопада 2007 року по день подання позову, підтвердженням чого є акт депутата Сквирської міської ради №522 від 21.08.2020 року.

Починаючи із листопада 2007 року по даний час, 3/4 частини житлового будинку із відповідною частиною господарських та побутових будівель, що знаходиться на даний час АДРЕСА_1 не має в дійсності власника, а тому ця частина житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами приходить у занепад. Площа житлового будинку та найменування господарських будівель підтверджується технічним паспортом на будинок, який виготовлений Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації Київської області.

Позивачі та третя особа з листопада 2007 року по даний час, займаємося доглядом житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 , натомість визнати його за собою, не маю можливості оскільки відповідач ОСОБА_3 є власником 3/8 частини вказаного житлового будинку. На прохання взяти участь у його відновлені та збережені його стану вона не реагує.

З урахуванням наведеного, позивачі просять припинити право власності ОСОБА_3 на 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 141,80 кв.м, житловою площею 70,80 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, на підставі рішення суду Сквирського районного суду від 29.12.2002 року.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явилися, звернулися до суду з письмовою заявою та просили суд ухвалити рішення в їхній відсутності, позов підтримують в повному обсязі (а.с.39,40).

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явилася, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнала та просить його задовольнити, справу розглянути без її участі (а.с.33-34).

Третя особа ОСОБА_4 у підготовче засідання не з`явилася, звернулася до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю (а.с.41).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за взаємною домовленістю станом на 1952 рік побудували житловий будинок для спільного користування двох сімей, який був на той розташований АДРЕСА_2 (раніше АДРЕСА_1 де вони і проживали.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на той час перебували в зареєстрованому шлюбі. Вони мали сина ОСОБА_2 , 1952 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження.

На протязі 25 років з часу введення вказаного будинку в експлуатацію ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 із своєю дружиною, ОСОБА_8 проживали окремо як дві сім`ї.

ОСОБА_8 розірвала шлюб з ОСОБА_7 ..

Рішенням народного суду Сквирського району Київської області від 07.02.1977 року за ОСОБА_8 визнано 1/4 частину права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

Решта будинку належала на праві спільної власності ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель та споруд.

Спадкове майно після смерті ОСОБА_5 оформив на себе його син ОСОБА_7 ..

Дочка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 , на підставі рішення Сквирського районного суду від 29.12.2002 року визнала за собою право власності на 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 141,80 кв.м, житловою площею 70,80 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами.

З 1981 року ОСОБА_7 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 ..

ОСОБА_2 постійно допомагав своєму батькові та ОСОБА_9 у догляді за житловим будинком, веденні підсобного господарства, по день смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і по день смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_7 залишилося спадкове майно у вигляді 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 141,80 кв.м, житловою площею 70,80 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами.

На даний час власника 3/4 житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 141,80 кв.м, житловою площею 70,80 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, немає.

На 3/8 частини нерухомого майна після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач мав право в порядку спадкування за законом.

Відповідач протягом тривалого часу не займається збереженням вказаного житлового будинку та належної їй частки цього будинку, із листопада 2007 року по день подання позову, підтвердженням чого є акт депутата Сквирської міської ради №522 від 21.08.2020 року.

Починаючи із листопада 2007 року по даний час, 3/4 частини житлового будинку із відповідною частиною господарських та побутових будівель, що знаходиться на даний час АДРЕСА_1 не має в дійсності власника, а тому ця частина житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами приходить у занепад. Площа житлового будинку та найменування господарських будівель підтверджується технічним паспортом на будинок, який виготовлений Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації Київської області.

Позивачі та третя особа з листопада 2007 року по даний час, займаємося доглядом житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 , натомість визнати його за собою, не маю можливості оскільки відповідач ОСОБА_3 є власником 3/8 частини вказаного житлового будинку. На мої прохання взяти участь у його відновлені та збережені його стану вона не реагує.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (ч.1,2 ст.319 ЦК України).

Частинами першою, другою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Згідно ч.1, 2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст. 360 ЦК України).

Разом із тим, відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку в спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сім`ї.

Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласників на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умовами, що припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ч.2 ст.365 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У п. 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі №908/1754/17 зроблено висновок, що ст. 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, у пунктах 1-3).

Закріплена п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України не може вважатися самостійною обставиною для припинення права на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї).

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд дійшов висновку, що припинення права власності на частку в спільному майні не завдасть відповідачу ОСОБА_3 істотної шкоди, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. 317, 319, 321, 322, 355, 356, 360, 365 ЦК України, ст. 4,5,12,13, 81, 82, 200, 206, 263-265,268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про припинення права власності задовольнити в повному обсязі.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 141,80 кв.м, житловою площею 70,80 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, на підставі рішення Сквирського районного суду Київської області від 29.12.2002 року у цивільній справі №2-7/2002.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції на протязі 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко