Справа №569/7269/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Мельник Юрій Анатолійович, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Мельник Ю.А., приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 03 лютого 2021 року за №18809, про стягнення з неї грошових коштів на користь відповідача в сумі 8 475 грн. 00 коп.

Позовну заяву мотивує тим, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», адже не встановлено безспірність заборгованості, її дійсність та доведений розмір, проігноровано відсутність будь-яких договірних відносин між нею та ТОВ «ФК «Профіт Капітал», не дотримано вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Вказує, що виконавчий напис нотаріуса, що оспорюється, вчинений щодо кредитного договору №L9457909 (AG7463067) від 11 лютого 2019 року, який був укладений з ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договором 02112018 від 02 листопада 2018 року є відповідач ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Однак договір відступлення прав вимоги, за яким відповідач нібито набув усіх прав та обов`язків 02 листопада 2018 року укладений раніше, ніж договір, за яким такі зобов`язання нібито виникли (11 лютого 2019 року), що є юридично неможливим. Доказів відступлення права вимоги за кредитним договором не надано і вона про таке відступлення не повідомлявся.

Зі змісту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що нарахована заборгованість складає загальну суму 8 475,00 грн., з яких 5 000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 975,00 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 2 500,00 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями. Проте ні виконавчий напис, ні матеріали надані на виконання приватному виконавцю не містять відомостей про розрахунки заборгованості та не підтверджені документально як в цілому, так і кожна позиція цієї заборгованості за її складовими, починаючи з суми і дати виникнення цієї заборгованості та з чого вона виходить. Долучена копія спеціальних умов Договору позики № AG7463067 від 11 лютого 2019 року містить суму позики 5 000 грн. 00 коп. та не містить доказів отримання нею цієї суми, визначення умов нарахування відсотків за користування кредитом, а також не визначає розмір штрафів і пені, які нараховані у виконавчому написі. Вказане свідчить про безпідставність таких нарахувань, що має ознаки спірної заборгованості, яка не перевірялась нотаріусом. Сума стягнення заборгованості її перед ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» проводиться за період з 31 липня 2019 року по 06 січня 2021 року, а також зазначено, що строк платежу за кредитним договором настав. Коли саме настав строк платежу - не конкретизовано.

ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» не зверталось з письмовою вимогою до неї про погашення заборгованості. Відсутні докази надсилання та вручення повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором. А вказана у виконавчому написі адреса проживання боржника не відповідає її дійсній адресі проживання.

Також, оспорюваний виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» до затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172.

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Тобто, нотаріус міг (до скасування) вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Тобто, на день вчинення оспорюваного виконавчого напису 03 лютого 2021 року і на сьогодні редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Надані спеціальні умови Договору позики № АG7463067 від 11 лютого 2019 року не є договором, не становлять собою договір що укладений в нотаріальній формі, а отже не можуть бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Отже, відсутні докази безспірності її заборгованості, не підтверджено підстав і права відповідача звертатися з вимогами щодо договору, стороною якого він не є.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» подало відзив на позов, в якому просило відмовити в задоволенні позову, оскільки він є безпідставним та необґрунтованим.

Вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» є зареєстрованою згідно вимог чинного законодавства України юридичною особою, має код з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 39992082 та ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг згідно розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфер ринків фінансових послуг № 1716 від 16 травня 2017 року.

Виконавчий напис №18809 від 03 лютого 2021 року підтверджує право ТОВ «ФК «Профіт Капітал» як стягувача на стягнення з позивача заборгованості за Кредитним договором №L9457909 від 11 лютого 2019 року на загальну суму 8 475,00 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5000,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 975,00; строкова заборгованість за штрафами і пенями - 2500,00 грн.

Дане право підтверджується Договором факторингу №02112018-Д від 02 листопада 2018 року відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право вимоги до позивача заборгованості за Кредитним договором №L9457909 від 11 лютого 2019 року на загальну суму 8 475,00 грн.

Станом на 29 квітня 2021 року Договір факторингу №02112018-Д від 02 листопада 2018 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» невизнаний недійсним в судовому порядку, а відповідно залишається правомірним й таким, що встановлює для ТОВ «ФК «Профіт Капітал» право вимоги до позивача заборгованості за Кредитним договором №L9457909 від 11 лютого 2019 року на загальну суму 8475,00 грн.

Вищенаведені обставини, підтверджені Договором факторингу №02112018-Д від 02 листопада 2018 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал», витягом Реєстру боржників №7 від 31 липня 2019 року, і є належними та допустимими доказами того, що насправді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник ОСОБА_1 мала безспірну заборгованість перед стягувачем ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за Кредитним договором №L9457909 від 11 лютого 2019 року на загальну суму 8475,00 грн.

В даному випадку відсутні підстави для задоволення заявлених позивачем вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки позивачем не було доведено порушення, невизнання або оспорювання його прав внаслідок виконання виконавчого напису, що є підставою для їх захисту відповідно до вимог чинного законодавства, а головне позивачем не спростовано факт існування заборгованості за Кредитним договором №L9457909 від 11 лютого 2019 року на загальну суму 8475,00 грн.

Також щодо стягнення судових витрат у розмірі 2000,00 грн. у зв`язку із отримання професійної правничої допомоги зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн., а також розумність та співмірність таких витрат із заявленими позовними вимогами немайнового характеру. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надані договір про надання правової (правничої) допомоги від 29 березня 2021 року та розрахункова квитанція від 07 квітня 2021 р на суму 2000,00 грн. Тобто, матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн., реальність таких витрат та співмірність виконаній адвокатом роботи. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу не надано акта приймання-передачі наданих послуг та розрахунку витрат на правову допомогу.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. 17 травня 2021 року представник позивача ОСОБА_2 подала заяву, в якій просить розгляд справи провести без участі позивача та її участі як представника. Позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 07 травня 2021 року від відповідача надійшов відзив, в якому він просив справу розглянути без участі представника відповідача.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Мельник Ю.А., приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 11 лютого 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено договір позики № AG7463067, на наступних умовах: сума позики складає 5 000 грн. 00 коп.; комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованість 975 грн. 00 коп.; пеня якщо є 1,5 %; дата виплати 13 березня 2019 року, з періодами продовження 7, 14 та 30 днів зі сплатою комісії за організацію продовження 375 грн. 00 коп., 575 грн. 00 коп., 945 грн. 00 коп. відповідно.

02 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», як кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт капітал», як новим кредитором, було укладено Договір відступлення прав вимоги №02112018-Д, відповідно до якого на умовах, встановлених цим договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрах боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрах боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Згідно витягу з реєстру боржників №7 до договору №02112018-Д від 31 липня 2019 року в реєстр боржників №7 було включено кредитний договір №L9457909 від 11 лютого 2019 року, боржником по якому є ОСОБА_1

03 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 18809, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №L9457909 (AG7463067) від 11 лютого 2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 02112018-Д від 02 листопада 2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», заборгованості за кредитним договором №L9457909 (AG7463067) від 11 лютого 2019 року. Стягнення заборгованості проводилося за період з 31 липня 2019 року по 06 січня 2021 року, сума заборгованості складала 8 475 грн. 00 коп., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 000 грн. 00 коп.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 975 грн. 00 коп.; строкова заборгованість за штрафами і пенями 2 500 грн. 00 коп.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.

З тексту оспорюваного виконавчого напису від 03 лютого 2021 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»).

Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 03 лютого 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» та позивачем договір позики № AG7463067 від 11 лютого 2019 року не був посвідчений нотаріально.

Інших документів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, окрім договору відступлення прав вимоги №02112018-Д від 02 листопада 2018 року з доданим до нього витягом з реєстру боржників №7, суду не подано, відтак наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову в розмірі 1 362 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 2 000 грн. 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати за надання правничої допомоги підтверджені належними доказами, а саме квитанцією №0.0..1 від 07 квітня 2021 року, з якої вбачається, що вони здійснені саме позивачем в сумі 2 000 грн. 00 коп. Також позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 29 березня 2021 року, у якому вказано, що за надання правової (правничої) допомоги, передбаченої в п.1 цього договору, клієнт сплачує АО «Данилюк і партнери» винагороду (гонорар) у розмірі фіксованої суми 2 000 грн. 00 коп. В попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат від 09 квітня 2021 року позивач вказувала про понесення витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з оплатою послуг адвоката АО «Данилюк і партнери» за підготовку позовної заяви та додатків до неї в розмірі 2 000 грн. 00 коп., в подальшому розмір таких витрат не збільшувала.

Оскільки понесення позивачем зазначених витрат підтверджено належними доказами, вони є реальними та співмірними, тому підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача в розмірі 2 000 грн. 00 коп.

Щодо відсутності акта приймання-передачі наданих послуг та розрахунку витрат на правову допомогу на виконання положень частини третьої статті 137 ЦПК України, суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Мельник Юрій Анатолійович, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича від 03 лютого 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №18809 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості за кредитним договором №L9457909 (AG7463067) від 11 лютого 2019 року в розмірі 8 475 грн. 30 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3 362 (три тисячі триста шістдесят дві) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», місцезнаходження: вул. Набережно-Лугова, буд. 8, м. Київ, .

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Мельник Юрій Анатолійович, місцезнаходження: вул. Юрія Поправки, буд. 6, оф. 16, м. Київ.

Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, місцезнаходження: вул. Велика Бердичівська, буд. 35, м. Житомир.

Повне судове рішення складено 17 травня 2021 року.

Суддя О.О. Першко