Єдиний унікальний номер справи 235/4957/20
Номер провадження 2/235/69/21
У Х В А Л А
(про забезпечення позову)
7 вересня 2021 року м. Покровськ
Суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Клікунова А.С., розглянувши заяву представника позивача адвоката Молчанової Наталії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову, -
В С Т А Н О В И Л А :
На розгляді суду перебуває позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, витребування майна з чужого незаконного володіння. В якій заявлено вимоги: - визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 транспортний засіб марки «Volkswagen» модель «Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 ; - витребувати у ОСОБА_2 та передати ОСОБА_1 автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 , ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серійний номер НОМЕР_2 .
03.09.2021 року на адресу суду надійшла заява про забезпечення вказаного позову, шляхом оголошення в розшук транспортного засобу марки «Volkswagen» модель «Passat» седан В загальний, білого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 та заборони відповідачу по справі ОСОБА_2 експлуатацію цього транспортного засобу, вилучивши його у відповідача та передавши його позивачу.
Зміст і форма заяви про забезпечення позову відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.
Розгляд заяви проведено в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Суддя, оцінивши підставність доводів представника позивача адвоката Молчанової Н.В., враховуючи, що при вирішенні питання про забезпечення позову необхідно здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, - приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Отже, інститут забезпечення позову в цивільному процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України), забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Судом встановлено наступне. Відповідно до Договору купівлі-продажу 8045/2019/1766233 транспортного засобу від 12.11.2019 року, посвідченого Територіальним сервісним центром МВС 8045 РСЦ МВС в м. Києві, укладеного між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_1 , ОСОБА_1 є власницею вказаного автомобіля. Згідно Акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 072839, ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності з 24.04.2019 року за загальним захворюванням. У відповідності до виписки з медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне утворення № 193 від 16.01.2019 року позивачу по справі встановлено діагноз Са правої м/залози Т1N1M0. Стан після 5-го курсу ПХТ, оперативного лікування. Кл.гр.2. ОСОБА_1 зазначає, що її стан здоров`я погіршується, та й необхідно раз на тиждень прибувати до Краматорського міського онкологічного диспансеру для лікування. Пересування по місту також потребує використання особистого транспорту, оскільки, у зв`язку з пандемією позивач не має можливості пересуватися транспортом загального користування. ОСОБА_1 25.05.2021 року зверталась до ОСОБА_2 із заявою про усунення перешкод в користуванні майном та повернення автомобіля, яку відповідач отримав 28.05.2021 року відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак, відповідь на заяву від ОСОБА_2 не надійшла.
Відповдно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення.
Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Позов забезпечується відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, зокрема, забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до положень ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документу, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з лдня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Приміник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику, направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходизабезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.
У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.
Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
З урахуванням вищевикладеного, наявного спору між сторонами, обсягу позовних вимог, вимоги співмірності виду забезпечення позову із предметом позову, - суд приходить до переконання, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в частині заборони відповідачу в експлуатації автомобіля, шляхом йог вилучення та передання власнику позивачу по справі.
У відповідності до ч. 3 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук , яка є обов`зковою для виконання поліцією.
Таким чином, питання розшуку транспортного засобу ініціюється виконавцем в ході виконання судового рішення і в розумінні ст. 150 ЦПК України не є заходом забезпечення позову, тому суд дійшов виснову про необхідність відмовити в задоволенні заяви в цій чстині.
Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову суд постановляє ухвалу.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149, 153 ЦПК України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя, -
Заяву представника позивача адвоката Молчанової Наталії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову задовольнити частково.
Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львів, громадянину України, РНОКПП НОМЕР_4 , користуватись транспортним засобом марки «Volkswagen», модель «Passat», седан В загальний, колір білий, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 .
Вилучити з володіння ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_4 , транспортний засіб марки «Volkswagen», модель «Passat», седан В загальний, колір білий, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 .
Передати транспортний засіб марки «Volkswagen», модель «Passat», седан В загальний, колір білий, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 власнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Докучаєвська Донецької області, РНОКПП НОМЕР_5 .
З дотриманням ч. 2 ст. 157 ЦПК України, примірник ухвали про забезпечення позову направити позивачу ОСОБА_1 та її представнику адвокату Молчановій Наталії Володимирівні та на адресу відповідача ОСОБА_2 для негайного виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України, ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.
Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону № 731-IX від 18.06.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином; суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення; суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: А.С. Клікунова