Справа № 758/661/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

07 грудня 2021 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Жванко О.Є., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на дитину, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач), про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 06.02.2010 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. 06.02.2013 року Рішенням Подільського районного суду міста Києва по справі №758/229/13-ц вказаний шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з дня розлучення проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

12.02.2013 року Рішенням Подільського районного суду міста Києва по справі № 758/217/13-ц з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, починаючи з 08.01.2013 року до досягнення дитиною повноліття, судом було видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження. Подільською районною в місті Києві державною адміністрацію було винесено розпорядження № 433 від 23.06.2017 року, про надання дозволу на зміну прізвища ОСОБА_3 на ОСОБА_4 , на підставі вказаного розпорядження отримано свідоцтво про народження. Починаючи з 2018 року, позивач понесла витрати на розвиток здібностей сина, його лікування та відпочинок, загальна сума таких витрат - 31 607,03 грн. Відповідач від участі у додаткових витратах на утримання дитини ухиляється, у зв`язку з чим, позивач просила стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 15 803,51 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 17.01.2019 року, справу було передано на розгляд судді Войтенко Т.В.

Ухвалою суду від 25.01.2019 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

04.06.2019 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог. У заяві позивач просила стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 21 925,01 грн. у зв`язку з тим, що за час, що пройшов після подання позовної заяви, вона здійснила додаткові витрати на утримання дитини.

04.06.2019 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог. У заяві позивач просила стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 26 795,01грн. у зв`язку з тим, що за час, що пройшов після подання попередньої заяви про збільшення позовних вимог, вона здійснила додаткові витрати на утримання дитини.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ від 16.10.2019 року, справу було передано на розгляд судді Гребенюку В.В.

Ухвалою суду від 17.10.2019 року справу прийнято до розгляду у загальному позовному провадженні, призначено судове засідання.

Позивач в судове засідання не з`явилася, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав, правом на участь в судових засіданнях не скористався, відзив на позовну заяву не надав. За таких обставин, керуючись ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 289 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави та умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Подільського районного суду міста Києва по справі № 758/229/13-ц вказаний шлюб було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12.08.2010 року (а.с. 7).

12.02.2013 року Рішенням Подільського районного суду міста Києва по справі № 758/217/13-ц з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, починаючи з 08.01.2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Подільською районною в місті Києві державною адміністрацію було винесено розпорядження № 433 від 23.06.2017 року, про надання дозволу на зміну прізвища ОСОБА_3 на ОСОБА_4 (а.с. 8-9), на підставі вказаного розпорядження було видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 26.07.2017 року (а.с.10).

Судом також встановлено, що сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України), батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналіз норми ч. 1 ст. 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Верховний суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов (Постанови Верховного суду від 26.06.2018 року у справі №501/5060/15-ц, від 14.01.2019 року у справі №751/4312/16-ц).

Частиною 2 ст. 185 СК України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, зокрема, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач визначає як особливі обставини потребу у додаткових витратах на розвиток здібностей дитини, зокрема оплату занять з шахів, придбання необхідного для цього спорядження. Крім того, позивач понесла витрати на лікування дитини та придбання ліків, підтримання її належного фізичного розвитку, оздоровлення та відпочинок.

Позивачем надані розрахункові документи на підтвердження здійснення вказаних додаткових витрат на дитину (а.с. 17-24, 28, 39-40, 50-51, 64-66, 87).

Зважаючи на те, що загальна сума додаткових витрат на дитину склала 53 590,03 грн, відповідно до принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину понесених нею додаткових витрат на дитину у сумі 26 795,01 грн.

Разом з тим, будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку додаткових витрат, відповідач суду не надав.

За своїм змістом вказані витрати є додатковими, викликаними особливими обставинами (хворобою, розвитком здібностей), а отже є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України.

Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними нормами діючого сімейного законодавства України, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частину понесених нею додаткових витрат на дитину, яка складає 26 795,01 грн. При цьому, суд бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, не має на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб, а розмір стягуваних додаткових витрат буде належним та справедливим для компенсації вже понесених витрат на дитину.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 19, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання ОСОБА_4 у розмірі 26795 (двадцять шість тисяч сімсот дев`яносто п`ять) гривень 01 копійка;

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 );

відповідач - ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 );

Заочне рішення може бути переглянуте Подільським районним судом міста Києва за письмовою заявою відповідача;

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Подільського районного суду міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин;

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подання через Подільський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Київським апеляційним судом, якщо його не буде скасовано.

Суддя Володимир ГРЕБЕНЮК