Суддя Попова В. О.
Справа № 644/3096/21
Провадження № 2/644/1713/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Попової В.О.,
за участю секретаря судових засідань - Коломієць О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків Міністерства оборони України,
про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив зобов`язати відповідача квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова Міністерства оборони України подати до Виконавчого комітету Харківської міської ради клопотання разом з належними документами про виключення з числа службового житла однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та жилою площею 19,6 м2.
Позов обґрунтований тим, що позивач проходить військову службу у Харківському національному університеті Повітряних Сил, та має військову вислугу 28 років. 30.05.2015 року він отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 . Позивач в період з 13.09.2014 по 08.10.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції , забезпеченні її проведення і захисті незалежності , суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції у м. Краматорськ. На підставі рішення виконкому Харківської міської ради №871 від 27.11.2018 року Позивачу видано службовий ордер на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач перебуває у квартирному обліку у Харківському гарнізоні у загальній черзі під №1857 та перщочерговій під №730 з 19.9.2018 року.
Відповідно до витягу з протоколу №11 засідання житлової комісії ХНУПС від 29.11.2019 року було вирішено зняти статус «службове житло» з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яку займає майор ОСОБА_1 . Згідно витягу з наказу начальника Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба від 05.12.2019 року №2354 затверджено протокол житлової комісії військової частини Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба від 29.11.2019 року №11. Погоджено зняття статусу «службове житло» з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яку займає майор ОСОБА_1 . З 06.12.2018 року по теперішній час Позивач зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання від 12.10.2020 року. Позивач звернувся до КЕВ м. Харкова із заявою щодо виключення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службових, однак отримав відмову, обґрунтовану тим, що Відповідач не вбачає підстав для розгляду даного питання оскільки питання виключення квартири з числа службової є правом а не обов`язком підприємства.
Представник позивача адвокат Лихачов Р.Б. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.
Представник квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відзив в якому проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзові на позовну заяву.
Суд, перевіривши та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 зареєстрований в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Квартира надана йому на підставі службового ордеру на жиле приміщення №065278, виданого 30 листопада 2018 року виконавчим комітетом Харківської міської ради.
Квартира належить до службового житла. Житлова площа квартири - 19,6 кв.м
Позивач проходить службу у Збройних силах України, має військове звання: майор, календарну вислугу - 28 років та статус учасника АТО ( ветеран війни -учасник бойових дій).
На підставі рішення виконкому Харківської міської ради №871 від 27.11.2018 року Позивачу ОСОБА_1 видано службовий ордер на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 перебуває у квартирному обліку у Харківському гарнізоні у загальній черзі під №1857 та перщочерговій під №730 з 19.9.2018 року.
Відповідно до витягу з протоколу №11 засідання житлової комісії ХНУПС від 29.11.2019 року було вирішено зняти статус «службове житло» з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яку займає майор ОСОБА_1 . Згідно витягу з наказу начальника Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба від 05.12.2019 року №2354 затверджено протокол житлової комісії військової частини Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба від 29.11.2019 року №11. Погоджено зняття статусу «службове житло» з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яку займає майор ОСОБА_1 . З 06.12.2018 року по теперішній час Позивач зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання від 12.10.2020 року. Звернувшись до КЕВ м. Харкова із заявою щодо виключення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службових, позивачу було відмовлено з тих підстав, що питання виключення квартири з числа службової є правом а не обов`язком підприємства.
Згідно зі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
На органи державної влади поширюється спеціально-дозвільний тип правового регулювання - «заборонено все, що прямо не дозволено законом», тобто відповідачу дозволено лише те, що прямо передбачено законом.
Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.
Відповідно до частини першої статті 31 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, ЖК та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР, Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.
Відповідно до вимог ст. 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.
Частиною першою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено: «Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 3 серпня 2006 року, а саме п. 3 встановлено: «Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Пунктом 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Пункт 8 зазначеної постанови визначає, що житлове приміщення включається до числа службового згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженого з квартирно-експлуатаційним органом.
При цьому житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень. Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше:
1. наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного новозбудованого;
2. надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного з числа службового;
3. надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб;
4. надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Таким чином, позивач має право обрати будь - який спосіб для забезпечення житлом, оскільки вказаним Порядком не передбачено, що квартирно-експлуатаційний відділ повноважний вирішувати, яким чином забезпечити військовослужбовців житлом.
Бездіяльність відповідача має наслідком унеможливлення реалізації права на житло, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями у п. 11 встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, а саме: «Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно - експлуатаційного органу».
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями у п. 11 встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, а саме: виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно - експлуатаційного органу.
Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 30 листопада 2011 року № 737, регламентовано процедуру виключення житла з числа службового.
Зокрема пунктом 3.5 визначено, що для виключення квартири з числа службових військовослужбовець чи особа, звільнена у запас (відставку), подає начальнику КЕВ (КЕЧ) району рапорт (заяву), підписаний (підписану) всіма повнолітніми членами сім`ї.

Обов`язковою умовою для виключення квартир з числа службових є перебування військовослужбовців і осіб звільнених у запас або відставку, на квартирному обліку в ЗС України і відповідність займаного житла нормам законодавства, встановленим для даного населеного пункту, що буде підставою для зняття сім`ї військовослужбовця з квартирного обліку.

Питання виключення квартир з числа службових на засіданнях Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України слід розглядати за такими критеріями: для військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі не менше 20 календарних років, а для осіб, звільнених у запас або відставку, які звільнені з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі - незалежно від вислуги років; для сімей померлих (загиблих) військовослужбовців, сімей, які мають у своєму складі інвалідів та тяжкохворих».

При цьому суд має право зобов`язати орган вчинити певні дії, які б гарантували захист прав і свобод людини, оскільки Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 звернувся до КЕВ м. Харкова з заявою про виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та жилою площею 19,6 м2., із службового житла, надав визначений перелік документів.

Обставинами справи, які підтверджено належними та допустимими доказами, встановлено, що позивачем дотримано всі умови, що визначені Інструкцією, зокрема, на цей час позивач є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі, має календарну вислугу більше 20 років, є учасником АТО (ветеран війни-учасник бойових дій), перебуває на квартирному обліку в КЕВ м. Харкова, але постійного житла до цього часу не отримав.

Водночас бездіяльність відповідача має наслідком унеможливлення реалізації права на житло, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України.

Крім того, чинним законодавством не встановлено підстав для відмови КЕВ у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.

Питання виключення житла з числа службового має вирішуватися виконавчим комітетом Харківської міської ради, а не квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова.

Відповідач лише повинен подати клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд цього питання разом з клопотанням начальнику гарнізону та командира військової частини.
Отже, позивачем дотримано всі умови, що визначені Інструкцією, зокрема, на цей час позивач є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі, має календарну вислугу більше 20 років, є учасником АТО (ветеран війни-учасник бойових дій), перебуває на квартирному обліку в КЕВ м. Харкова, але постійного житла до цього часу не отримав.

Не подаючи відповідне клопотання, квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Крім того, чинним законодавством не встановлено підстав для відмови КЕВ у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.
Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідача, позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 2 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», яке набуло статусу остаточного 2 березня 2011 року, визнано, що в цій справі мало місце порушення прав заявників, гарантованих ст. 8 Конвенції. Зокрема Європейський суд з прав людини констатував, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийнятій рішення щодо їхнього права на житло. Пунктом 51 вказаного Рішення встановлено, що з огляду на ненадання державними органами належного обґрунтування для відхилення доводів заявників ... Суд вважає, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо їхнього права на житло».
Таким чином, бездіяльність відповідача щодо неподання відповідного клопотання, - є позбавленням адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо права на житло.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
З урахуванням наведеного, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова подати до Харківської міської ради клопотання з належними документами про виключення з числа службового житла спірної квартири підлягають задоволенню. Разом з тим, вимоги позивача щодо визнання за ним права на виключення з числа службового житла вищевказаної квартири не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, тому задоволенню не підлягають.
Враховуючи викладене, керуючись: ст.ст. 10,11,141,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати квартирно - експлуатаційний відділ м. Харкова Міністерства оборони України, , подати до Харківської міської ради клопотання з належними документами про виключення з числа службового житла однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та жилою площею 19,6 м2.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України судовий збір на користь держави у розмірі 908 (дев`ятсот вісім ) грн 00 коп.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.О. Попова