Справа № 487/5804/16-ц
Провадження №22-ц/812/1047/21
УХВАЛА

07 травня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Темнікової В.І.,

суддів: Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2021 року, постановлену за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Лагоди Анатолія Анатолійовича від розгляду цивільної справи № 487/5804/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Єдність Миколаїв», ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» поданої в рамках провадження № 4-с/487/47/21 за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність органу примусового виконання, -

встановила:

14 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відвід судді Лагоди А.А. від розгляду цивільної справи № 487/5804/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Єдність Миколаїв», ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз».

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2021 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Лагоди Анатолія Анатолійовича від розгляду цивільної справи № 487/5804/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Єдність Миколаєва», ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» поданої в рамках провадження № 4-с/487/47/21 за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність органу примусового виконання.

05 травня 2021р.Миколаївським апеляційним судом була зареєстрована апеляційна скарга ОСОБА_1 , яку він подав через систему «Електронний суд» безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2021 року, в якій просить визнати ухвалу суду Заводського районного суду м. Миколаєва Лагоди А.А. від 15.04.2021 року незаконною та скасувати вказану ухвалу суду.

Зазначена апеляційна скарга підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободі протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно пункту «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоб суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Частиною першою статті 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.

У цьому переліку відсутні ухвали, постановлені за результатами розгляду заяви про відвід судді у справі.

Отже, зазначена ухвала суду першої інстанції не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду

від 11 березня 2020 року у справі № 2-5151/09 (провадження

№ 61-23268св19), в ухвалі від 13 липня 2020р. у справі № 520/9799/19.

Апелянт подав апеляційну скаргу на ухвалу про залишення без розгляду, але постановлену за результатами розгляду його заяви про відвід судді.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Тобто, відповідно до ч. 1 ст. 353 ЦПК України, ухвала Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2021 року про залишення без розгляду заяви про відвід може бути оскаржена лише разом із рішенням у зазначеній справі.

Підпунктом 15.11 пункту 15 частини 1 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2021 року, що не підлягає апеляційному оскарженню, відповідно до ч. 1 ст. 353 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути її до суду першої інстанції для вирішення питання про повернення апеляційної скарги.

Керуючись пп. 15.11 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2021 року - повернути до Заводського районного суду м. Миколаєва для виконання вимог пп. 15.11 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.І. Темнікова

Судді : Т.З. Бондаренко

Т.В. Крамаренко