Справа № 456/4998/19
Провадження № 2/456/321/2021
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

08 квітня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря Панилик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу № 456/4998/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом та просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідач є батьком позивача, який в 2005 році розірвав шлюб з матір`ю і постійно став проживати в Росії, де працює і має іншу сім`ю. в серпня 2012 року батько приїхав в Україну і 16.08.2012 оформив в Стрийській державній нотаріальній конторі договір дарування позивачці по справі, будинок АДРЕСА_1 разом з земельною ділянкою надану під будівництво даного будинку. Позивач стала одноособовим власником даного будинку. Після серпня 2012 року позивач відповідача не бачила, не спілкується та відсутня його адреса та контактний телефон. Відомо, що відповідач планував оформити російське громадянство, оскільки одружився з громадянкою Росії, де і проживає. Реєстрація відповідача у спірному будинку не дає можливості оформити субсидію по оплаті комунальних послуг. У зв`язку з тривалою відсутністю відповідача за місцем реєстрації без поважної причини позивач змушена звернутися з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з?явилася однак, подала заяву згідно якої підтримала позовні вимоги повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити та не заперечує проти прийняттття заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а також оголошенням, розміщеним на сайті суду. Не подав відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи те, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення, проти такого вирішення справи позивач не заперечив.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, щозгідно договору дарування будинку та земельної ділянки, посвідченого 16.08.2012 державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., ОСОБА_1 належить житловий будинок разом із належними до нього господарськими спорудами по АДРЕСА_1 /а.с.7/.

Із Витягу про Державного реєстрацію прав вбачається, що 27.08.2012 позивач ОСОБА_1 зареєструвала на праві приватної власності житловий будинок по АДРЕСА_1 /а.с.8/.

Із Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєструвала земельну ділянку, площею 0,0995 га надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Бережниця, Стрийського району, Львівської області /а.с.9/.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 24.07.2015 Стрілківською сільською радою Стрийського району Львівської області, між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 24.07.2015 зареєстровано шлюб та прізвище дружини змінено на « ОСОБА_1 »/а.с.6/.

Згідно із довідки №1226 від 20.12.2019, виданого виконкомом Стрілківської сільської ради Стрийського району Львівської області, батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 2004 року по даний час за даною адресою не проживає /а.с.14/.

За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 319, ч. 1 ст. 321, ч. 1 ст. 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 , з 2005 року без поважних причин, що перевищує строк, визначений у ч. 2 ст. 405 ЦК України, жодної участі по утриманні будинка та оплаті комунальних послуг не приймає, немає його майна та особистих речей.

Будь-яких даних про те, що відповідач не проживає в квартирі з поважних причин судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, врахувавши також той факт, що домовленості між сторонами про збереження права користування житлом у разі довготривалої відсутності не було, підстав для збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім відповідачем судом не встановлено, а тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить позивачу ОСОБА_1 , відтак позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268, 280 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя Р. Т. Шрамко