Єдиний унікальний номер 236/4316/20
Номер провадження 22-ц/804/1116/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів Корчистої О.І., Космачевської Т.В.

за участю секретаря судового засідання Гуляєва М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 18 лютого 2021 року у цивільній справі № 236/4316/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про поновлення на роботі (суддя першої інстанції ОСОБА_2 ), -

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про поновлення на роботі.

29 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона працювала головним бухгалтером структурного підрозділу «Донецький головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з 27 квітня 2010 року відповідно до Наказу № 6/ос.

10 листопада 2020 року вона звільнена з займаної посади на підставі Наказу № 174/Н-ос у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці згідно до п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Згідно до Наказу від 15 грудня 2017 року № 141/Н-в-т «Про надання відпустки для догляду за дитиною віком до 3-х років» з 15 грудня 2017 року по 08 вересня 2020 року позивач знаходилася у відпустці у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею трьох років.

09 вересня 2020 року після досягнення дитиною 3-х років, позивач вийшла на роботу і приїхала з м. Бахмут, де вона раніше працювала та мешкає, до м. Лиман, де знаходиться адміністрація регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця».

Адміністрація регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» надала позивачці для ознайомлення письмове попередження від 09 вересня 2020 року про скорочення її посади, у якому зазначено, що адміністрація регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» повідомляє, що відповідно до наказу директора регіональної філії «Донецька залізниця» Бугайова С.В. від 30 вересня 2019 року № 469-Н «Про деякі питання діяльності регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» з 01 січня 2020 року посада, яку займала позивачка, буде скорочена; з метою працевлаштування пропонувалося переведення на посаду економіста 1 категорії фінансово-економічного відділу служби вагонного господарства (на час відпустки по догляду за дитиною осн. працівника з окладом 8475 грн., а також вакансії, які є у наявності на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця», згідно переліку на 24 аркушах, що додаються (за умови дотримання вимог Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників та інших локальних нормативних документів АТ «Укрзалізниця»); у випадку відмови від переведення на запропоновану посаду, позивачка буде звільнена за п.1 ст. 40 КЗпП України 09 листопада 2020 року; з попередженням ознайомлена: ОСОБА_1 (підпис) 09 вересня 2020 року.

18 вересня 2020 року позивачку було ознайомлено з наказом № 701-НЗІ заступника директора виконавчого регіональної філії з інфраструктури «Про встановлення простою» Даруді Т.В. у зв`язку з установленням карантину відповідно до постанови КМУ від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», а також у зв`язку з відсутністю функціональних обов`язків згідно посадових обов`язків, з метою запобігання поширенню коронавірусу та забезпечення захисту соціально-економічних прав та інтересів працівника, на підставі акту про простій структурного підрозділу «Служба організації та проведення закупівель» від 18 вересня 2020 року.

05 листопада 2020 року позивачці було надано для ознайомлення наказ № 800-нг головного інженера регіональної філії «Про встановлення простою» ОСОБА_1 у зв`язку з установленням карантину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», а також у зв`язку з відсутністю функціональних обов`язків згідно посадових обов`язків, з метою запобігання поширенню коронавірусу та забезпечення захисту соціально-економічних прав та інтересів працівника, на підставі акту про простій структурного підрозділу «Служба організації та проведення закупівель» від 04 листопада 2020 року.

10 листопада 2020 року комісією адміністрації регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» позивачу було надано лист, у якому повідомлялося про те, що 09 вересня 2020 року зазначена адміністрація повідомила її про скорочення з 09 листопада 2020 року з посади головного бухгалтера структурного підрозділу «Донецький головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», але позивачка не надала згоди на переведення на посаду економіста 1 категорії фінансово-економічного відділу струк¬турного підрозділу «Служба вагонного господарства» (на час відпустки по догляду за дитиною основного працівника), що 20 жовтня 2020 року позивачка повторно відмовилася від працевлаштування на зазначену посаду, а також на інші вакантні посади на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця».

Окрім того, як зазначено у листі, позивачці повторно було запропоновано переведення на посаду бухгалтера структурного підрозділу «Бахмутська автобаза» з окладом 5748 грн., а також на вакансії, які є в наявності на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця», згідно перерахунку на 11 аркушах.

Також у листі повідомляється про те, що у разі її відмови від переведення на запропоновані посади, її буде звільнено по п. 6 ст. 36 КЗпП України - відмова від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці 10 листопада 2020 року.

З копією наказу від 10 листопада 2020 року про її звільнення з посади головного бухгалтера вона ознайомилася на наступний день 11 листопада 2020 року і трудову книжку вона отримала також 11 листопада 2020 року, про що маються її підписи у наказі № 174/Н-ос від 10 листопада 2020 року.

Позивач вважає свої звільнення з посади незаконним, виходячи з наступного.

09 вересня 2020 року відповідач повідомив позивача письмово про звільнення з займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, в якому зазначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до вимог ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Скорочення штату працівників та відмова працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці - це різні правові підстави для звільнення з займаної посади.

Відповідач повідомив її за 2 місяці до її звільнення з посади у зв`язку зі скороченням штату (посади головного бухгалтера) відповідно до вимог п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Про звільнення її з займаної посади головного бухгалтера структурного підрозділу «Донецький головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» у зв`язку у зв`язку із зміною істотних умов праці, згідно до вимог ст. 36 КЗпП України, відповідач наказу не видавав, її з цим наказом за 2 місяці до звільнення не попереджував і її підпису про ознайомлення з цим наказом немає.

Окрім того, під час попередження 09 вересня 2020 року про звільнення її з посади головного бухгалтера у зв`язку з її скороченням комісією регіональної філії «Донецька залізниця» список вакансій, які є у наявності на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця», згідно переліку на 24 аркушах, їй ніхто не надавав і на усіх цих аркушах немає її запису та підпису про те, що вона ознайомилася з усіма цими посадами і відмовилася від них.

Окрім того, у листі від 10 листопада 2020 року комісії адміністрації регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» зазначено, що 20 жовтня 2020 року вона повторно відмовилася від працевлаштування на зазначену посаду, а також на інші вакантні посади на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця», що їй повторно було запропоновано переведення на посаду бухгалтера структурного підрозділу «Бахмутська автобаза» з окладом 5748 грн., а також на вакансії, які є в наявності на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця», згідно перерахунку на 11 аркушах.

Повідомляє, що список вакансій, які є у наявності на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця» згідно переліку на 11 аркушах їй для ознайомлення ніхто не надавав і на усіх цих аркушах немає її підпису про те, що з усіма цими посадами вона ознайомилася.

Тобто, відповідачем її було позбавлено можливості вибрати відповідну посаду за її фахом для подальшої роботи на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця».

Крім того, позивач вважає, що на неї розповсюджуються гарантії, які передбачені пунктом 3 статті 184 КЗпП України.

Позивач ОСОБА_1 просила суд першої інстанції винести рішення, яким поновити її на посаді головного бухгалтера структурного підрозділу «Донецький головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця».

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 18 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про поновлення на роботі, задоволені.

Визнано неправомірним та скасовано наказ регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» № 174/Н-ос від 10 листопада 2020 року про звільнення головного бухгалтера структурного підрозділу «Донецький головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_1 у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера структурного підрозділу «Донецький головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з 10 листопада 2020 року.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі.

Стягнуто з відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі відокремленого підрозділу Регіональної філії Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Держави Україна судові витрати в сумі 840,80 грн.

Із вказаним рішенням суду не погодився відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що вважає, що рішення суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» просить Донецький апеляційний суд рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 18 лютого 2021 року по справі № 236/4316/20 скасувати і ухвалите нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» в повному обсязі; стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1261,20 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 22 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та встановлено позивачу по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження відповідачем по справі отримана (а.с. 126).

Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги позивачем по справі отримана (а.с. 127).

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до Донецького апеляційного суду не надійшов.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 01 квітня 2021 року цивільну справу призначено до розгляду.

Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення представника відповідача - Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу від 15.12.2017 року №141/Н-в-т «Про надання відпустки для догляду за дитиною віком до 3-х років» з 15.12.2017 року по 08.09.2020 року позивач ОСОБА_1 знаходилася у відпустці у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею трьох років.

09.09.2020 року ОСОБА_1 адміністрацією регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» було попереджено про ско-рочення посади головного бухгалтера структурного підрозділу «Донецький головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», у якому зокрема було зазначено, що відповідно до наказу директора регіональної філії «Донецька залізниця» Бугайова С.В. від 30.09.2019 року № 469-Н «Про деякі питання діяль¬ності регіональної філії «Донецька залізниця» AT «Укрзалізниця» з 01.01.2020 року посада, яку займає позивач, скорочена. З метою працевлаштування було запропоновано переведення позивача на посаду економіста 1 категорії фінансово-економічного відділу служби вагонного господарства (на час відпустки по до¬гляду за дитиною основного працівника з окладом 8475 грн.), а також вакансії, які є у наявності на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця», згідно переліку на 24 аркушах (за умови дотримання вимог Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників та інших локальних нормативних документів AT «Укрзалізниця»). У разі відмови від переведення на запропоновану посаду позивача буде звільнено по п.1 ст. 40 КЗпП України 09.11.2020 року. 3 попередженням позивач була ознайомлена 09.09.2020 року.

18 вересня 2020 року позивача було ознайомлено з наказом № 701-НЗІ заступника директора вико¬навчого регіональної філії з інфраструктури «Про встановлення простою» Даруді Т.В. у зв`язку з установленням карантину відповідно до постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а також у зв`язку з відсутністю функціональних обов`язків згідно посадових обов`язків, з метою запобігання поширенню коронавірусу та забезпечення захисту соціально-економічних прав та інтересів працівника, на підставі акту про простій структурного підрозділу «Служба орга¬нізації та проведення закупівель» від 18.09.2020 року.

05 листопада 2020 року позивачу було надано для ознайомлення наказ № 800-нг головного інженера регіональної філії «Про встановлення простою» ОСОБА_1 у зв`язку з установленням каран¬тину відповідно до постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а також у зв`язку з від¬сутністю функціональних обов`язків згідно посадових обов`язків, з метою запобігання по¬ширенню коронавірусу та забезпечення захисту соціально-економічних прав та інтересів працівника, на підставі акту про простій структурного підрозділу «Служба організації та про¬ведення закупівель» від 04.11.2020 року.

10 листопада 2020 року комісією адміністрації регіональної філії «Донецька залізниця» акціо¬нерного товариства «Українська залізниця» позивачу було надано лист, у якому повідомлялося, що 09.09.2020 року зазначена адміністрація повідомила про скорочення з 09.11.2020 року з посади головного бухгалтера структурного підрозділу «Донецький головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Донецька залізниця» AT «Укрзалізниця», про що позивач не надала згоди на переведення на посаду економіста 1 категорії фінансово-економічного відділу струк¬турного підрозділу «Служба вагонного господарства» (на час відпустки по догляду за дити¬ною основного працівника), що 20.10.2020 року позивач повторно відмовилася від працевлаштування на зазначену посаду, а також на інші вакантні посади на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця».

Окрім того, позивачу повторно було запропоновано переведення на посаду бухгалтера структурного підрозділу «Бахмутська автобаза» з окладом 5748,00 грн., а також на вакансії, які є в наявності на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця», згідно перерахунку на 11 аркушах. Також у листі повідомлялося, що у разі відмови від переведення на запропоновані посади позивача буде звільнено по п. 6 ст. 36 КЗпІІ України - відмова від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці 10.11.2020 року.

Відповідно до наказу (розпорядження) № 174/Н-ос від 10.11.2020 року про припинення трудового договору (контракту) за підписом в. о. начальника СП «Донецький головний матеріально-технічний склад» РФ «Донецька залізниця» ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звільнено з посади головного бухгалтера структурного підрозділу «Донецький головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що фактично мало місце не зміна істотних умов праці позивачки, а зміна в організації виробництва та праці і як наслідок цих змін неможливість збереження колишніх умов праці та відмова продовження роботи в нових умовах (відмова від запропонованих вакансій для подальшого працевлаштування), є безпідставними, виходячи з наступного.

Як передбачено частиною 3 статті 32 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Частиною 4 вказаної вище статті передбачено, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Вказані норми встановлюють обов`язок роботодавця попередити працівника про зміну істотних умов праці не пізніше ніж за два місяці. З матеріалів справи вбачається, що вперше про зміну істотних умов праці позивачку було попереджено 20.10.2020 року, тобто менше, ніж за два місяці до звільнення.

Зміна в організації і виробництва і праці передбачена пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, а ні пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що відповідачем було здійснено всі визначені законом заходи з скорочення посади та з працевлаштування ОСОБА_1 і позивачка мала бути звільнена з роботи згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України, але ОСОБА_1 є одинокою матір`ю і на неї розповсюджуються гарантії, які визначені у статті 184 КЗпП України, а звільнення позивачки на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України відбулося виключно через її спеціальний статус та категоричну відмову продовжити роботу на інших посадах, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною першої статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 5-1 КЗпП України передбачено, що держава гарантує працездатним громадян, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Ст. 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України передбачено що підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Частиною 3 ст. 184 КЗпП України передбачено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Позивачка є одинокою матір`ю, яка має дитину до 14 років, а отже на неї розповсюджуються гарантії, зазначені у вказаній статті.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції помилково зробив висновок про недотримання попередження позивачки менш ніж за два місяця до звільнення; суд першої інстанції мав не поновлювати позивачку, а змінити дату її звільнення з урахуванням терміну попередження та обставин справи, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року, припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).

У тих випадках, коли підстави для зміни зазначених умов були, але працівник, який відмовився від продовження роботи, не був попереджений за 2 місяці про їх зміну або звільнений до закінчення цього строку після попередження, суд відповідно змінює дату звільнення.

Проте, матеріали справи не містять доказів на підтвердження відмови ОСОБА_1 продовжувати роботу зі зміненими істотними умовами праці.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що

в порушення вимог КЗпП України, 10.11.2020 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці відповідно до п.6 ст. 36 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що припинення трудового договору на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України не є звільненням з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тому встановлені статті 184 КЗпП України гарантії в даному випадку не застосовуються, є безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається із копії наказу від 10.11.2020 року за № 174/Н-ос, яким звільнено з роботи ОСОБА_1 за п. 6 ст. 36 КЗпП України, вказаний наказ підписаний головним інженером регіональної філії Д.В.Борисенко.

Підставою для видання вказаного вище наказу є наказ директора регіональної філії «Донецька залізниця» від 30.09.2019 № 469-Н, повідомлення про заплановане вивільнення від 09.09.2020 року, відмова ОСОБА_1 від запропонованих посад 20.10.2020 та 10.11.2020 (а.с. 4, 7 9).

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як вбачається із частини 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази,які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вбачається із частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звільнення позивачки відбулося з істотним порушенням норм трудового законодавства, а отже її позов підлягає задоволенню.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 18 лютого 2021 року і задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» залишити без задоволення, рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 18 лютого 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 26 квітня 2021 року

Суддя: О.Д.Канурна