Постанова

Іменем України

17 травня 2021 року

м. Київ

справа № 756/17365/13-ц

провадження № 61-19097св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції»,

заінтересована особа - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року у складі судді Майбоженко А. М. та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Олійника В. І., Желепи О. В., Кулікової С. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою та визнання недійсною додаткової угоди

до договору поруки.

28 липня 2020 року представником позивача ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , а також заборони суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме: 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .

Зазначав, що в мережі інтернет на сайті DOM RIA міститься оголошення про продаж квартири в цьому ж будинку, аналогічної площі з квартирою, частина якої на праві власності належить ОСОБА_2 , що свідчить про те,

що невжиття вищевказаних заходів забезпечення позову надасть можливість відповідачеві вчинити дії, спрямовані на відчуження вказаної квартири,

що істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції».

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року, заяву задоволено частково. Накладено арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 ,

що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що між сторонами дійсно виник спір та існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення первісного позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У грудні 2020 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу,

у якій, посилаючись порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову

в задоволенні заяви.

Касаційна скарга мотивована тим, що у порушення вимог статті 150 ЦПК України застосували захід забезпечення позову, який не є співмірним

із заявленими позивачем вимогами, не звернули уваги на те, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Суди встановили обставини справи,

що мають суттєве значення на підставі недопустимого доказу - роздруківки

з інтернету із сайду DOM RIA, що є грубим порушенням норм процесуального права.

Доводи інших учасників справи

У лютому 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» подало

до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просило в задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 756/17365/13-ц, витребувано її з Оболонського районного суду м. Києва.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

У мережі інтернет на сайті DOM RIA міститься оголошення про продаж квартири в цьому ж будинку, аналогічної площі з квартирою, частина якої на праві власності належить ОСОБА_2 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За змістом частин першої та другої статті 149 ЦПК Українисуд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити

чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до положень статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Системний аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок,

що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі

№ 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення

до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має

з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав

та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення

чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Обов`язок доведення обставин, які б указували на необхідність вжиття судом,

у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до положень статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.

Обґрунтовуючи підстави для забезпечення позову, ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» посилалось на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, оскільки невжиття вищевказаних заходів забезпечення позову надасть можливість відповідачеві вчинити дії, спрямовані на відчуження указаної квартири, що істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції».

Установивши, що між сторонами виник спір з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором, надавши належну правову оцінку доказам позивача,

на які він посилається як на підставу для забезпечення позову, врахувавши фактичні обставини справи та дії відповідача, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно в межах заявлених позовних вимог, оскільки існує обґрунтоване припущення невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком та вважає, що ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» належним чином обґрунтувало існування об`єктивних ризиків невиконання чи утруднення виконання у майбутньому можливого рішення суду у цій справі.

Обраний судом першої інстанції захід забезпечення позову, з яким погодився

й апеляційний суд, є видом забезпечення позову, передбаченим статтею 150 ЦПК України, і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття такого заходу

не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише

на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права

та порушення судами норм процесуального права, а фактично зводяться

до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин,

що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року

та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною

та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська