Справа № 462/3090/21
УХВАЛА

07 травня 2021 року Суддя Залізничного районного суду м. Львова Пилип`юк Г. М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович - про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 08.09.2020 року, виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 35931.

До позовної заяви додана заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №63761911 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича від 08.09.2020 року, що зареєстрований в реєстрі за № 35931 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості за кредитним договором № 006-13560-201113 від 20.11.2013 року в сумі 9 650, 07 грн. та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 500, 00 грн.

В обґрунтування заяви покликається на те, що 08.09.2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович вчинив виконавчий напис № 35931. За даним виконавчим написом на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» стягнуто 10 150,07 грн. На підставі оскаржуваного виконавчого напису 30.11.2020 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження №63761911, та вчиняються виконавчі дії, а саме: 21.12.2020 року приватний нотаріус виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. винесла постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні №63761911. На його думку, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису оскільки ним було порушено принцип безспірності заборгованості, позивач не був повідомлений про заборгованість, заявлено строки позовної давності, не було надано виписки по кредитному рахунку, не було надано повідомлення про відступлення прав вимоги по кредиту , відсутність будь яких договірних відносин з ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», виконавчий напис було вчинено на нотаріально не посвідченому договорі, порушено принцип територіальності в роботі нотаріуса та приватного виконавця. Вважає, що в даному випадку належним способом забезпечення позову буде зупинення стягнення за виконавчим написом.

До заяви про забезпечення позову додано квитанцію про сплату судового збору, копію заяви №066-13560-201113 від 20.11.2013 року, копію виконавчого напису №35931 вчиненого 08.09.2020 р., копія заяви про примусове виконання рішення від 27.11.2020 р., копія постанови приватного виконавця Дорошкевич В.Л. про відкриття виконавчого провадження №63761911 від 30.11.2020 р., копію постанови приватного виконавця Дорошкевич В.Л. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.12.2020 року, наказ про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю виданого на ім`я ОСОБА_2 .

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що необхідність забезпечення позову заявник мотивує обґрунтованістю, на його думку, позовних вимог, та тим, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а й відтак порушить його право на судовий захист.

Однак заявником не надано належних та допустимих доказів того, що внаслідок продовження здійснення стягнення він буде позбавлений права на судовий захист. Саме лише припущення такої можливості, без надання додаткової інформації, яка б підтверджувала такі твердження, не може бути підставою для застосування забезпечення позову.

Всі інші підстави, наведені позивачем у заяві про забезпечення позову, є обставинами, на які позивач посилається у своїй позовній заяві (нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, розрахунок заборгованості за кредитним договором не може вважатися доказом безспірності вимог відповідача, не повідомлення про звернення відповідача з заявою про вчинення виконавчого напису).

Звертаючись до суду із цією заявою про забезпечення позову позивач не звернув уваги на права й обов`язки виконавця, визначені в ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження». За змістом цієї норми, виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного й повного виконання рішення, зазначеного в документі на його виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Спосіб забезпечення позову запропонований позивачем шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом по суті є зупиненням виконання рішення (виконавчого напису) на підставі якого відкрито виконавче провадження.

Таким чином суду не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких звернувся до суду.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 151,153 ЦПК України, -

постановив:

відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович - про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя : Г.М.Пилип`юк

Оригінал ухвали.