Справа № 761/3934/19
Провадження № 2/761/503/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарях Пірак М.В., Буцан Р.О..

за участі

представника позивача прокурора Биховцової О.А.,

представника Київської міської ради Сімак Я.К.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кударенко Віри Миколаївни про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення про державну реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора м. Києва звернувся до суду в інтересах Київської міської ради, з даним позовом, зважаючи на наступне. Прокуратурою м. Києва виявлено факт незаконного вибуття з комунальної власності земельної ділянки (кадастровий номер :91:023:0011) площею 0,1846 га по АДРЕСА_1 , на який Київська міська рада належним чином не відреагувала. Так, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 11.07.2017 р. укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки за зазначеною адресою. Договір укладено на підставі акту про право власності на земельну ділянку (серія ІІ-ЛГ № 006076), начебто виданого 16.01.2001 року ОСОБА_1 відповідно до розпорядження Київської міської адміністрації № 5912 від 23.12.1999 року. Також 11.07.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень: індексний номер:36081644 та внесено відомості про набуття ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 386). Разом з тим, прокуратурою встановлено, що будь - яких рішень про відчуження спірної земельної ділянки Київською міською радою не приймалось, державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_1 не видавався. Таким чином, на момент укладення спірного договору земельна ділянка належала до комунальної власності та ОСОБА_1 не мав права нею розпоряджатися. Укладення спірного договору відбулось без волевиявлення власника та суперечить інтересам держави та суспільства. За таких обставин договір купівлі - продажу земельної ділянки від 11.07.2017 р. має бути визнаний недійсним, а рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку (кадастровий номер :91:023:0011) площею 0,1846 га по АДРЕСА_1 , прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. скасовано.

Провадження у справі було відкрито 22.02.2019 року, відповідно до положень ст. 19,274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Представником ОСОБА_1 подано відзив на позов де зазначено наступне. Відповідач не укладав оскаржуваний договір з ОСОБА_3 . Земельна ділянка (кадастровий номер :91:023:0011) площею 0,1846 га по АДРЕСА_1 ніколи не належала ОСОБА_1 . Про існування договору купівлі - продажу відповідач дізнався з позовної заяви. На думку ОСОБА_1 , не відомі особи скористались втраченим ним 01.08.2016 р. паспортом громадянина України для укладення спірної угоди. З цього приводу ОСОБА_1 звернувся до Святошинського УП ГУ НП України м. Києва з заявою про вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 190, 358 КК України. Отже, підстави для пред`явлення позову до ОСОБА_1 відсутні.

У відповіді на відзив заступником прокурора міста Києва вказано, що з ОСОБА_1 має бути відповідачем у даній справі, оскільки він є стороною у спірному договорі купівлі - продажу, який потягнув за собою незаконне вибуття земельної ділянки із комунальної власності. Разом з цим, твердження ОСОБА_1 додатково підтверджують доводи прокуратури щодо вибуття земельної ділянки із комунальної власності внаслідок дій, які завідомо суперечать інтересам держави і суспільства.

Відповідач ОСОБА_3 не скористався правом подати відзив на позовну заяву.

Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. пояснення по суті справи в адресу суду не надходили.

В ході розгляду справи представником прокуратури міста Києва було уточнено позовні вимоги. Представник позивача зазначив, що у зв`язку із позицією Верховного суду, яка викладена у постановах: від 26.02.2020 р. у справі № 635/2208/16-ц, від 05.02.2020 р. у справі № 759/20387/18, від 19.02.2020 р. у справі № 758/2524/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 р. у справі № 802/1340/18-а, з метою уникнення складнощів при виконанні судового рішення необхідно уточнити формулювання позовних вимог відповідно до приписів ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За таких обставин остаточно просив суд визнати недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,1846 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :91:023:0011), укладений 11.07.2017 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 , оформлену записом, вчиненим 11.07.2017 р. державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. за № 36081644 на земельну ділянку (кадастровий номер :91:023:0011) площею 0,1846 га по АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги просив задовольнити.

Представник Київської міської ради в судовому засіданні підтримав позов. Пояснив, що державний акт на спірну земельну ділянку від 16.01.2001 р. серії ІІ-ЛГ № 006076 на ім`я ОСОБА_1 не видавався, а також не виявлено розпоряджень Київської міської державної адміністрації № 5912 від 23.12.1999 р. не виявлено - останнє розпорядження за 1999 р. має № 2106 та дату 31 грудня. Про зазначені обставини було повідомлено прокуратуру міста Києва у 2018 році. Отже договір купівлі - продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :91:023:0011) було укладено з порушенням норм законодавства.

ОСОБА_1 , його представник заперечували щодо задоволення заявлених вимог в повному обсязі з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву.

ОСОБА_3 в судове зсідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши надані докази та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що 11.07.2017 р. ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. (реєстровий номер № 1179) придбано земельну ділянку площею 0,1846 га (кадастровий номер :91:023:0011) за адресою АДРЕСА_1 . Продавцем зазначеної земельної ділянки виступив ОСОБА_1 .

Також, як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 11.07.2017 року державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на вищезазначену земельну ділянку, індексний номер 36081644 та внесено до Державного реєстру відповідний запис.

Як свідчить договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11.07.2017 р., належним чином засвідчена копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1 продав ОСОБА_3 земельну ділянку 0,1846 га (кадастровий номер :91:023:0011) за адресою АДРЕСА_1 , яка належала продавцеві на праві власності, яке виникло на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛГ № 006076, виданого 16.01.2001 Київською міською державною адміністрацією на підставі розпорядження № 5912 від23.12.1999 р. та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 78-2-01503.

Представник прокуратури зазначає, що власником земельної ділянки є територіальна громада м. Києва, яка в особі Київської міської ради не приймала рішення про передачу нерухомого майна у власність будь - якої особи.

В свою чергу ОСОБА_1 та його представник вказують, що відповідач ніколи не був власником земельної ділянки і не здійснював її відчуження.

За приписами ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Положеннями ч. 2 ст. 140 Конституції України особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про столицю місто-герой Київ» Місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради, як це визначено ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування України».

В свою чергу за положеннями ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування України» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Разом з тим, як вбачається з відповідей Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 0570202/2 - 27488 від 26.12.2018 р. та № 0570202/2-27850 від 29.12.2018 р. за даними земельного кадастру землекористувач земельної ділянки площею 1846,83 кв.м. на АДРЕСА_1 не визначено. Рішення про передачу (надання) вказаної земельної ділянки фізичним або юридичним особам у власність (користування) Київська міська рада не приймала. Державний акт на право власності на землю серія ІІ-ЛГ № 006076 за номером реєстрації № 78-2-01503 у Департаменті земельних ресурсів станом на 31.12.2012 р. не реєструвався. За поданням Департаменту розпорядження Київської міської державної адміністрації від 23.12.1999 р. № 5912 не видавалось.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про набуття відповідачем ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував ту обставину, що не отримував право власності на земельну ділянку, також вказавши, що не укладав з ОСОБА_3 11.07.2017 року договір купівлі - продажу нерухомого майна.

Зважаючи на вищенаведене, суд погоджується з доводами позивача, що на момент укладення 11.07.2017 р. договору купівлі - продажу земельна ділянка 0,1846 га (кадастровий номер :91:023:0011) за адресою АДРЕСА_1 перебувала у комунальній власності.

За змістом ст. 317 ЦК України виключно власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Підставою недійсності правочину, за положеннями ч. 1 ст. 213 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимога заступника прокурора міста Києва в частині визнання недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки від 11.07.2017 року.

З іншого боку вимога щодо скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 , оформлену записом, вчиненим 11.07.2017 року державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського округу Кударенко В.М. за № 36081644 на земельну ділянку (кадастровий номер :91:023:0011) не може бути задоволена з огляду на наступне.

Приписами ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Так, за змістом пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній з 16.01.2020), на відміну від частини 2 статті 26 цього Закону у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином, з 16.01.2020 законодавець виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, який (спосіб захисту) в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачеві відновлення порушеного права, а отже не спроможний надати особі ефективний захист її прав.

Саме до таких висновків дійшов Верховний Суд та виклав їх 30.06.2020 р. у постанові в справі № 922/3130/19.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,76-81,141,279,352,354 ЦПК України, ст. 15,203,215,317,328 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд -

ВИРІШИВ:

Позов Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кударенко Віри Миколаївни про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення про державну реєстрацію права власності задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,1846 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :91:023:0011), укладений 11.07.2017 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь прокуратури міста Києва (, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9) судовий збір у розмірі 3 842 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: