Справа № 653/2610/19
Провадження № 2/653/205/21
РІШЕННЯ

іменем України

06 квітня 2021 року

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Недорез О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» до Генічеської міської ради Херсонської області, ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області в особі відділу у Генічеському районі про визнання протиправним та скасування рішення Стрілківської сільської ради № 637 від 04 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» звернулось до суду з позовом до Генічеської міської ради Херсонської області, ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області в особі відділу у Генічеському районі про визнання протиправним та скасування рішення Стрілківської сільської ради № 637 від 04 травня 2018 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що у постійному користуванні позивача знаходиться земельна ділянка площею 6,5000 га, що була передана йому у постійне користування для будівництва пансіонату (база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), про що видано державний акт від 12 січня 1994 серія ХС-VІІ-ХІХ.

Крім того, 25 вересня 2017 року було зареєстровано право власності на базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » площею 974,2 кв. м, а також на зазначеній земельній ділянці за позивачем зареєстровано право власності на будівлю артезіанської свердловини з насосною площею 5,8 кв. м.

Наголошує на тому, що позивачу стало відомо, що із його земельної ділянки площею 6,5000 га у приватну власність ОСОБА_2 надано земельну ділянку площею 0,1925 га з кадастровим номером :02:001:0373, що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 08 червня 2018 року на підставі рішення від 04 травня 2018 року № 637 Стрілківської сільської ради, номер запису про право 26595487.

Вказує, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0373 повністю розташована в межах земельної ділянки, наданої позивачу у постійне користування, а тому, враховуючи також те, що право постійного користування земельною ділянкою за ДП «Придніпровська залізниця» є чинним, то позивач був вимушений звернутися до суду для захисту свого права на спірну земельну ділянку.

У зв`язку із вищевикладеним, просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Стрілківської сільської ради № 637 від 04 травня 2018 року; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 26595487 від 08 червня 2018 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером № :02:001:0373 площею 0,1925 га за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області в особі відділу у Генічеському районі внести зміни до автоматизованої системи державного земельного кадастру шляхом скасування (анулювання) кадастрового номеру :02:001:0373.

В судовому засіданні представник позивача АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» за довіреністю Серьогіна С.В. позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у позові. Наголосила, що факт перетину земельних ділянок встановлений зібраними у справі доказами, а тому просила задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача Генічеської міської ради Херсонської області за довіреністю Недорез О.І. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 була повідомлена про день, час та місце розгляду справи належним чином шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явилась, від неї не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області в особі відділу у Генічеському районі, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справидо судового засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Ним був наданий відзив на позовну заяву, в якому категорично заперечував проти позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача внести зміни до автоматизованої системи державного земельного кадастру шляхом скасування кадастрового номеру, з огляду на те, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру є дискреційними повноваження Державного кадастрового реєстратора, який приймає рішення самостійно. Більш того наголосив на тому, що підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки регламентовані та здійснюються лише у випадках її поділу або об`єднання та у випадку якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. За таких обставин, просить відмовити в задоволенні вказаної позовної вимоги.

Суд, заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини.

Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положеннями Земельного кодексу України.

Статтею 7 Земельного кодексу Української РСР (тут та далі в редакції від 18 грудня 1990 року, чинній виникнення у позивача права на земельну ділянку) передбачено, що користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку.

Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право (ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу).

Передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки (ч. 1 ст. 17 Земельного кодексу).

Відповідно до ст. 23 Земельного кодексу, право володіння або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, районними, міськими Радами народних депутатів.

Відповідно до п. г ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набуває зокрема і публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування».

Також статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з п. 2 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими, незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

При цьому суд враховує зміст ч. 1, 2, 5 ст. 116 Земельного кодексу України, за яким громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону .

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, посадові особи органів місцевого самоврядування зобов`язані діяти тільки на підставі та в межах компетенції.

Статтею 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України).

Відповідно до ч. 2, ч. 5 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Так, судом встановлено, що відповідно до рішення XIII сесії Херсонської обласної Ради народних депутатів від 29 квітня 1993 року № 256 ДП «Придніпровська залізниця» у постійне користування для будівництва пансіонату для батьків з дітьми на 500 місць на косі Арабатська Стрілка надано земельну ділянку 6,5 га, про що Стрілківською Радою народних депутатів видано державний акт від 12 січня 1994 року серії ХС-VІІ-ХІХ, що підтверджується копією вказаного державного акту.

На підставі зведеного переліку земельних ділянок державного підприємства «Придніпровська залізниця», затвердженого Міністром інфраструктури України 18 серпня 2015 року, земельну ділянку площею 6,5000 га за адресою: АДРЕСА_2 включено до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця», яке є правонаступником ДП «Придніпровська залізниця» та 100 % акцій якого належить державі.

Згідно інформації, що міститься в Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 вересня 2017 року № 98315126 за позивачем було зареєстровано право власності на базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » площею 974,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, з копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 вересня 2017 року № 98314398 вбачається, що на зазначеній земельній ділянці за позивачем зареєстровано право власності на будівлю артезіанської свердловини з насосною площею 5,8 кв. м.

Звернення позивача до суду зумовлено тією обставиною, що на підставі рішення Стрілківської сільської ради від 04 травня 2018 року, із земельної ділянки, що надана позивачу у постійне користування було передано у приватну власність відповідача ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1925 га, що фактично повністю розташовується в межах земельної ділянки, наданої позивачу у постійне користування.

Суд вважає, що в ході судового розгляду знайшли своє підтвердження обставини, на які посилається позивач, як на підставу позовних вимог.

Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 червня 2019 року № 170262835 вбачається, що земельна ділянка площею 0,1925 га з кадастровим номером :02:001:0373, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 має приватну форму власності, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) й зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 08 червня 2018 року на підставі рішення Стрілківської сільської ради № 637 від 04 травня 2018 року (номер запису про право власності 26595487).

Позивач при зверненні до суду, в якості підтвердження позовних вимог надав висновок фахівця відділу земельних ресурсів служби з управління майновими і земельними ресурсами регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 12 червня 2019 року, відповідно до якого орієнтовна площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0373 із земельною ділянкою, наданою позивачу у постійне користування, складає 0,1857 га.

Разом з тим, враховуючи, що для належного встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування у даній справі, а саме для встановлення обставин чи дійсно земельна ділянка, що надана ОСОБА_2 накладається на земельну ділянку, якою користується позивач, за клопотанням представника позивача судом було призначено земельно-технічну експертизу.

Згідно висновків судової земельно-технічної експертизи № 141/20 від 22 липня 2020 року, експерт ОСОБА_3 зазначив, що дійсно має місце порушення меж земельної ділянки площею 6,5000 га за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» на праві постійного користування, межами земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0373.

Накладення меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0373 на межі земельної ділянки площею 6,500 га за адресою: АДРЕСА_2 має площу 0,1926 га. Конфігурація вказаного накладення представлена на схемі листу 1 додатку 2 даного висновку.

Представник відповідача Генічеської міської ради, яка є правонаступником Стрілківської сільської ради в судовому засіданні заперечувала проти того, що вказані земельні ділянки мають перетин між собою та наголошувала на тому, що права позивача не є порушеними.

Разом з тим, всупереч обов`язку сторони довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, не надано доказів, що підтверджують вказану позицію.

Натомість, суд вважає встановленим факт набуття акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» права постійного користування земельною ділянкою площею 6,5000 га.

При цьому, рішення про передачу позивачу права постійного користування земельною ділянкою від 29 квітня 1993 року № 256 не скасовувалось, а отриманий на його підставі державний акт від 12 січня 1994 на право постійного користування земельною ділянкою площею 6,5000 га, виданий ДП «Придніпровська залізниця» є чинним.

Також судом встановлений факт прийняття органом місцевого самоврядування рішення щодо надання у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,1927 га з кадастровим номером :02:001:0373, а саме рішення Стрілківської сільської ради від 04 травня 2018 року № 637.

Крім того, в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт порушення меж земельної ділянки площею 6,5000 га за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить позивачу на праві постійного користування, межами земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0373, а саме що накладення меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0373 на межі земельної ділянки площею 6,500 га за адресою: АДРЕСА_2 має площу 0,1926 га.

За таких обставин суд вважає, що рішення Стрілківської сільської ради від 04 травня 2018 року № 637 прийнято протиправно, із порушенням прав позивача, як землекористувача, а тому його право постійного користування на спірну земельну ділянку підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання недійсним та скасування рішення Стрілківської сільської ради.

З приводу позовної вимоги позивача щодо скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності, зареєстрованого на підставі рішення, що підлягає скасуванню, суд зазначає наступне.

Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав (абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, що була чинною на час державної реєстрації права).

Також на момент подачі позивачем позову, а саме 29 квітня 2019 року редакція ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» була чинною та відповідно до змісту абз. 1 ч. 2 вказаної статті, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься саме запис про скасування державної реєстрації прав.

Разом з тим, на момент ухвалення рішення у справі, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності 16 січня 2020 року, законодавець змінив зазначену норму, виклавши її наступним чином: «У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону».

Суд вважає, що позивачем було обрано належний спосіб захисту прав, оскільки, як зазначав суд вище, за змістом абз. 1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, що була чинною на час державної реєстрації права власності на земельну ділянку за відповідачем, а також на час звернення позивача до суду для захисту своїх прав, було визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відтак, позивач, звертаючись до суду, обрав спосіб захисту свого порушеного права, який узгоджувався зі змістом статей 26 і 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у вказаній редакції.

Вказана позиція суду узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, здійсненими вже під час дії нової редакції ст. 26 Закону, в яких зазначено, що позивачка обрала ефективний спосіб захисту (позов про скасування запису), оскільки на момент подачі позову та розгляду справи попередніми інстанціями діяла попередня редакція ст. 26 Закону (постанова від 01.04.2020 р. у справі №520/13067/17).

За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога позивача в цій частині також підлягає задоволенню та приходить до висновку про необхідність скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 26595487 від 08 червня 2018 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером № :02:001:0373 площею 0,1925 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо позовної вимоги позивача, якою він просив суд зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області в особі відділу у Генічеському районі внести зміни до автоматизованої системи державного земельного кадастру шляхом скасування (анулювання) кадастрового номеру :02:001:0373 суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 1, 3, 4, 10 ст. 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Слід вказати, що Законом, що установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру є «Про державний земельний кадастр».

Статтею 9 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначено, що внесення відомостей до ДЗК і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється.

Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі.

При цьому, згідно пункту 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 та ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

У зв`язку із вищевикладеним, суд погоджується із позицією представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області в особі відділу у Генічеському районі, викладеною у відзиві на позовну заяву, в якій він наголошував на тому, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру є дискреційними повноваження Державного кадастрового реєстратора та що у нього відсутня технічна можливість для скасування державної реєстрації земельної ділянки за наявності будь-яких інших підстав, крім передбачених ч. 10 ст. 24 ЗУ «Про державний земельний кадастр».

Таким чином, в задоволенні вказаної позовної вимоги слід відмовити

За таких обставин, позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Позивач при зверненні до суду просив стягнути з відповідачів на його користь судові витрати у вигляді судового збору.

Враховуючи, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Стрілківської сільської ради та скасування запису про права власності підлягають задоволення, то суд вважає за необхідне стягнути в рівних частках з відповідачів Генічеської міської ради Херсонської області, ОСОБА_2 судовий збір, сплачений позивачем за подачу вказаний вимог у розмірі 3842 грн. 00 коп. (1921 грн. х 2).

При цьому, оскільки в задоволенні позовної вимоги, пред`явленої до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області в особі відділу у Генічеському районі відмовлено, то судові витрати в цій частині слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 16, 17, 22, 92, 116, 125, 152, 155 ЗК України, ст.ст. 13, 81,82, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» до Генічеської міської ради Херсонської області, ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області в особі відділу у Генічеському районі про визнання протиправним та скасування рішення Стрілківської сільської ради № 637 від 04 травня 2018 року задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Стрілківської сільської ради № 637 від 04 травня 2018 року.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 26595487 від 08 червня 2018 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером № :02:001:0373 площею 0,1925 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути в рівних частках з Генічеської міської ради Херсонської області (місцезнаходження: м. Генічеськ, Херсонської області, вул. Міська, 8, ), ОСОБА_2 (ІНПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (місцезнаходження: м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 108, ) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) гривні 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 12 квітня 2021 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова