Справа № 523/7759/21
Провадження №2-о/523/255/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в колегіальному складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

присяжних Шубіної Т.А.

Щельникової О.О.

за участі секретаря Кащавцевої А.В.

прокурора Драгоєва М.О.

лікаря Мурковського В.А.

опікуна ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою комунального неприбуткового підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку,

ВСТАНОВИЛА

КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР 29.04.2021р. звернулось до суду із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_1 посилаючись на те, що він є інвалідом ІІ групи за психіатричним захворюванням безстроково. Примусово перебуває в лікарні з лютого 2017р. за рішенням суду, яким його госпіталізацію продовжували до листопада 2018р. В наступному ОСОБА_1 надавав письмову згоду на лікування в умовах психіатричного стаціонару. На теперішній час він не дає письмової згоди на стаціонарне лікування. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні представника КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР лікар - Марковський В.А. підтримав внесену до суду заяву та зазначив, що дійсно ОСОБА_1 з 2017р. перебуває на лікуванні в психіатричній лікарні. На теперішній час ОСОБА_1 знаходиться в стабільному психічному стані, який може змінитися, якщо хворий перестане приймати підтримуючу терапію. На переконання лікаря, у випадку виписки ОСОБА_1 з лікарні, він перестане приймати необхідні ліки з більшою вірогідністю.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що ОСОБА_1 слід госпіталізувати в примусовому порядку.

ОСОБА_2 , яка є рідною сестрою ОСОБА_1 та його опікуном, в судовому засіданні вважала за доцільне госпіталізацію її брата, оскільки він стає некерованим, конфліктує, не проживає в квартирі.

ОСОБА_1 зазначив, що він себе добре почуває, вказує на те, що він не відмовляється від підтримуючої терапії та бажає жити вдома.

Суд, вивчивши надані документи, історію хвороби, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання щодо розгляду заяви, суд виходить з наступного обґрунтування.

Так, згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частина друга статті 28 Конституції України визначає, що жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально - правовими обмеженнями.

Відповідно до частин першої та четвертої ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем - психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутись родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь - яку медичну спеціальність, інші особи.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлені вичерпні підстави примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу.

Так, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливо лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона:

вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих;

неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Інших правових підстав для примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу законодавцем не передбачено.

За положеннями статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці.

У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Представлений висновку комісії лікарів - психіатрів КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР від 28.04.2021р. не містить достатніх обґрунтувань для примусової госпіталізації ОСОБА_1 в поєднанні з обставинами передбаченими статтею 14 того ж Закону. Крім того у висновку відсутній поставлений ОСОБА_1 діагноз на психічну хворобу. Висновок містить лише хронологічний опис перебування ОСОБА_1 під наглядом лікарні з 1998р. по теперішній час.

Судом встановлено та документально підтверджено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи з психічного здоров`я. Перебуває під наглядом лікарні з 1998р.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.06.2015р. ОСОБА_1 був визнаний недієздатним, а його сестра ОСОБА_2 призначена опікуном.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.02.2017р. ОСОБА_1 був примусово госпіталізований до психіатричної лікарні.

Рішеннями Суворовського районного суду м. Одеси від 31.10.2017р. та від 06.06.2018р. ОСОБА_1 було продовжено примусову госпіталізацію. В подальшому ОСОБА_1 надавав письмову згоду на його лікування в умовах стаціонару.

На теперішній час ОСОБА_1 відмовляється від проходження лікування в добровільному порядку.

Тобто, останні чотири роки ОСОБА_1 постійно перебуває в лікарні.

Європейський Суд з прав людини у справі Winterwerpv. The Netherlands, від 24 жовтня 1979, SeriesAno. 33, S:37 висловив свою позицію, зазначивши, що для того щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи в сенсі ст. 5 S: 1 (е) Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи:

по - перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору об`єктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за виключенням невідкладної психіатричної допомоги;

по-друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації;

по - третє, захворювання повинно продовжуватись на протязі періоду госпіталізації.

Встановлені в судовому засіданні обставини вказують, що ОСОБА_1 належною комісією не був поставлений діагноз стійкого тяжкого психічного захворювання, в силу якого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих та/або для себе.

Представлені суду матеріли не містять достатніх належних та допустимих доказів, які б вказували на доцільність надання ОСОБА_1 психіатричної допомоги у примусовому порядку. При цьому суд приймає до уваги пояснення лікаря-психіатра ОСОБА_3 , який заначив, що ОСОБА_1 на теперішній час знаходиться в стабільному стані.

Судом не приймаються до уваги посилання лікаря та опікуна хворого на те, що ОСОБА_1 після виписки перестане приймати підтримуючу терапію, а як наслідок його стан психічного здоров`я погіршиться, оскільки такі твердження ґрунтуються на припущеннях, що не може бути покладено у висновки суду.

Згідно частини першої статті 342 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2,14,22 Закони України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000р., ст.ст. 339-342 ЦПК України,

ВИРІШИЛА

Заяву комунального неприбуткового підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку відносно ОСОБА_1 , 1978 року народження залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2021р.

Суддя

Присяжні