КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 375/533/20 Головуючий у суді першої інстанції: Зінкін В.І.
Номер провадження: 22-ц/824/1388/2021 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі Верес Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У Рокитнянський районний суд Київської області звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що між нею та ОСОБА_1 , 01 вересня 2012 укладено шлюб, зареєстрований Рокитнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 65.

За час подружнього життя, у них народилися діти: дочка ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 вказала, що подружнє життя у неї з ОСОБА_1 не склалося, тому, 21 листопада 2019 року нею було подано до Рокитнянського районного суду Київської області позовну заяву про розірвання шлюбу.

Зазначила, що після фактичного припинення сумісного проживання, ОСОБА_1 ухиляється від свого обов`язку утримувати дітей.

На даний момент, вона ніде не працевлаштована, утримувати малолітніх дітей самостійно їй вкрай тяжко. В зв`язку з чим, змушена звернутися до суду з даним позовом.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення донькою повноліття; аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення сином повноліття; аліменти на її утримання, на період до досягнення сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 3-х річного віку в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Розпорядженням в.о. голови Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_5 від 29 квітня 2020 року на підставі ч. 4 ст. 31 ЦПК України, справу передано на розгляд до Таращанського районного суду Київської області, оскільки суддя ОСОБА_5 звільнений з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 29 квітня 2020 року.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 24 квітня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини у розмірі однієї шостої частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, починаючи з 24 квітня 2020 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 1 261,20 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просив:

- визнати рішення Таращанського районного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року у частині стягнення з нього аліментів на утримання малолітніх дітей: дочки - ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дітьми повнолітня замість досягненням найстаршою дитиною повноліття та у частині стягнення 1 261,20 грн. судового збору на користь держави незаконним;

- визнати рішення Таращанського районного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року в частині стягнення з аліментів на утримання дружини у розмірі однієї шостої частини від заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення сином - ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років протиправним та необґрунтованим.

- скасувати рішення Таращанського районного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: дочки - ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною, ОСОБА_3 , повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 24 квітня 2020 року.

В іншій частині позову - відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 посилався на те, що позивач має вищу освіту і достатній рівень життя. Разом з тим, наразі вони є подружжям і кожного місяця він здійснює перерахування дружині на картковий рахунок та надає грошові кошти готівкою у достатніх розмірах для її проживання. Крім того, зазначив, що у ОСОБА_2 відсутні особи, які знаходяться на її утриманні.

Апелянт вважає, що позивачем не доведено потребу в її утриманні.

Також зазначив, що у зв`язку з лікуванням та погіршенням стану здоров`я, не має змоги надавати додаткову матеріальну допомогу дружині на її утримання.

Також вказав, що він є учасником бойових дій, а тому звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшло.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Поліщук С.М., надіслав на адресу Київського апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у яких проти доводів апеляційної скарги заперечив, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Таращанського районного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року залишити без змін.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав викладених у ній.

Позивач ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просила рішення Таращанського районного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року залишити без змін.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, який зареєстровано 01 вересня 2012 року Рокитнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 65 (а.с. 8).

Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини, дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Нормами ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями ст. 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що діти сторін у справі, мають задовільний стан здоров`я та матеріальне становище.

Як вбачається з довідки про доходи № 655, виданої 25 вересня 2020 року управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Київській області, відповідач працює у Головному управлінні Національної поліції в Київській області на посаді інспектора (кінологічного центру), загальна сума доходу за період з січня по серпень 2020 року становить 109 026,62 грн., за винятком утримань - 107 412,05 грн. (а.с. 49). Отже, в місяць відповідач отримує 13-14 тисяч гривень.

На думку колегії суддів апеляційного суду, судом першої інстанції вірно зазначено, що позивач потребує допомоги на утримання дітей, тому вирішуючи питання щодо розміру аліментів, Таращанський районний суд Київської області правильно врахував матеріальне становище позивача, яка виховує дітей, а також матеріальне становище відповідача - платника аліментів (є особою молодого віку, відсутність в останнього інших неповнолітніх дітей, а також утриманців, працює інспектором кінологічного центру ГУ НП в Київській області), рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дітей, матеріальний стан позивача та відповідача.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей, Таращанський районний суд Київської області дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено необхідність у стягненні з відповідача на її користь аліментів в розмірі по 1/3 частині на кожну дитину, що загалом становить 2/3 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Так, ч. 2 ст. 183 СК України визначено обов`язок суду у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей визначити єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 19.10.2016, справа № 6-1798цс16.

Суд першої інстанції правильно зазначив те, що у разі повного задоволення позовних вимог, сума відрахування із заробітної плати відповідача становитиме більше 70 %.

Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 % його заробітної плати. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках, розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Згідно наданих ОСОБА_1 суду першої інстанції виписок з карткового рахунку вбачається, що ним були здійснені перекази на користь ОСОБА_2 , а саме: 02 серпня 2020 року - 3 015,08 грн.; 31 серпня 2020 року - 3 015,08 грн. В інших переказах, на які посилається апелянт відсутні підтвердження перерахування коштів саме ОСОБА_2 .

Колегія суддів також погоджується з висновком Таращанського районного суду Київської області про те, що надання малолітнім дітям матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дітей.

Вказана позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду викладеного у постанові від 27 травня 2020 року, справа № 712/4702/19, провадження № 61-929св20.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, є правильним.

В частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, варто вказати наступне.

Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно приписів ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

У ч. 4 ст. 84 СК України визначено умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Отже, законодавством України у сфері сімейних відносин передбачено право дружини - матері на утримання, чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері, незалежно від цієї обставини (постанова Верховного Суду від 19 січня 2018 року по справі № 541/1208/16-ц).

Відповідно до ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У даному випадку позов подано до суду 24.04.2020.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Призначаючи аліменти на утримання дружини до досягнення сином ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, суд першої інстанції своє рішення обґрунтовував тим, що відповідачем не надано доказів того, що його стан здоров`я не дозволяє сплачувати аліменти, на його утриманні є інші діти чи непрацездатні батьки, дружина тощо або наявні інші обставини, які можуть вплинути на розмір аліментів. Відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, не є особою з інвалідністю, працює, має офіційний дохід у виді заробітної плати в розмірі 13-14 тисяч в місяць.

Варто зазначити, що жодного доказу на спростування таких висновків суду апелянт не надав.

На думку колегії суддів апеляційного суду, такі висновки Таращанського районного суду Київської області ґрунтується на вимогах закону.

Посилання апелянта не те, що позивачем не доведено необхідності в її утриманні, колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи не ґрунтуються на вимогах закону.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що доводи апеляційної скарги повторюють доводи відзиву на позовну заяву, яким надана належна оцінка судом першої інстанції.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки Таращанського районного суду Київської області та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є учасником бойових дій, колегія суддів відхиляє так як вони ґрунтуються на власному розумінні апелянтом норм закону.

Так, згідно з вказаною нормою, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, а дана конкретна справа пов`язана з питанням стягнення аліментів в якій ОСОБА_1 є відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно із положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так як позовні вимоги частково задоволено, а саме позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дітей - у розмірі 50%, позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дружини - 100%, а тому Таращанським районним судом Київської області на законних підставах стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за розгляд справи у пропорційному розмірі 1 261,20 грн.

За таких обставин, при вирішенні вказаної цивільної справи, Таращанським районним судом Київської області правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, тому, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар