Справа № 306/859/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 квітня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., МАЦУНИЧА М.В.

при секретарі КУПАР Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 306/859/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду від 7 жовтня 2020 року, повний текст якого складено 7 жовтня 2020 року, головуюча суддя Ганчак Л.Ф., -

встановив:

ОСОБА_1 08.07.2020 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким.

Сторони перебували в шлюбі, у якому народилися син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Свалявського районного суду від 03.04.2019 шлюб між сторонами розірвано. Діти перебувають на повному утриманні та вихованні позивачки. З відповідачем не досягнуто домовленості з приводу його участі в матеріальному забезпеченні дітей і незважаючи на наявну у відповідача можливість нести витрати на утримання дітей він не допомагає їм матеріально. Позивачка несе всі витрати на утримання дітей самостійно. Відповідач інших дітей не має, здоровий, працездатний, офіційно на території України не працює.

Посилаючись на ці обставини, виходячи з того, що необхідний для забезпечення належного утримання, виховання та розвитку дітей розмір аліментів визначається в сумі 2000,00 грн на кожну дитину щомісячно, ґрунтуючись на положеннях СК України щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дітей і на інших нормах законодавства щодо належного забезпечення інтересів дітей та виконання батьками обов`язку з їхнього утримання, позивачка ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 2000,00 грн на кожну дитину щомісячно та просила допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Свалявського районного суду від 07.10.2020, з урахуванням ухвали цього ж суду від 18.02.2021 про виправлення описки в рішенні суду, позов задоволено:

стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 30.03.2001 Свалявським РВ УМВС України в Закарпатській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 2000,00 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.07.2020 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття;

допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць;

стягнуто з ОСОБА_2 840,80 грн судового збору на користь держави.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване, наводить у скарзі такі доводи.

З приводу спроможності сплачувати аліменти відповідач зазначає, що проживає в одній квартирі з батьками та сестрою, його батько ОСОБА_4 має з 21.02.2018 інвалідність ІІІ-ї групи і є непрацездатним. Мати відповідача ОСОБА_5 , 1961 р.н., з 10.09.2002 не працює. Обоє батьків відповідача перебувають на його утриманні.

Сам відповідач з квітня 2019 року теж не працює, займається лише непостійними сезонними роботами, тому не в змозі сплачувати аліменти в присудженому судом розмірі.

Просить змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутих аліментів і призначити їх в сумі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача ОСОБА_2 , який апеляцію підтримав, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності позивачки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до такого.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, підстав позову та вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України).

Спірні правовідносини регулюються нормами СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання.

Згідно зі ст. 3 ч. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 (Конвенція про права дитини), ст. 7 ч.ч. 7, 8 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України).

Встановлено та підтверджується документально, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 25.07.2009 зареєстрували у Відділі РАЦС Свалявського РУЮ Закарпатської області шлюб за актовим записом № 77, що його в подальшому було розірвано рішенням Свалявського районного суду від 03.04.2019 (а.с. 6). У сім`ї ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_2 (а.с. 7, 8).

Сторони проживають нарізно: позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , діти проживають з матір`ю, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4, 5).

Ці обставини ніким не заперечуються.

До апеляційної скарги відповідач ОСОБА_2 додав документи про те, що за адресою місця його проживання також проживають, зокрема, його батьки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є інвалідом 3-ї групи, та мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка не працює (а.с. 38-40).

За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років у 2020 році становив від 2218,00 грн до 2395,00 грн, а у 2021 році становить (становитиме) від 2395,00 грн на 01.01.2021 до 2618,00 грн на 31.12.2021.

За приписами СК України:

батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180);

за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 ч. 3);

розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини;

мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч. 2);

суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі;

розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше; за заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період;

той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч.ч. 1, 2, 3).

Отже, матеріальне утримання дітей є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за заявою позивача безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

З урахуванням динаміки прожиткового мінімуму слід враховувати, що вже лиш з огляду на цей показник матеріальне утримання дітей із часом значно дорожчає. Те, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на їх утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дітей тощо, є загальнозрозумілим і не викликає сумнівів. З часом відносний розмір матеріальної участі того з батьків, з якого присуджені аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, лише зменшується та, як правило, перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дітей. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч. 3 ЦПК України). Зважаючи на інтереси дітей, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей і утриманців, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України).

Під час апеляційного розгляду справи відповідач ОСОБА_2 визнав, що має нерегулярні заробітки на різних роботах, зокрема, будівельних. Пояснив, що за своїм фахом столяра не працює, бо не може знайти відповідну роботу. Батько відповідача отримує пенсію близько 5000,00 грн на місяць, мати ще пенсію не отримує. Пояснював також, що дітям допомагає, купує їм різні речі за потребою. Отже, відповідач молодий, працездатний, має можливість заробляти своєю працею кошти на власне утримання та на утримання у відповідній мірі своїх дітей, не позбавлений можливості вживати активних заходів для працевлаштування за фахом, будь-яких доказів стосовно того, що батьки перебувають саме на його утриманні, та достатніх підстав для такого висновку в справі немає.

За наведених обставин слід визнати, що у позивачки ОСОБА_1 виникли дійсні підстави для вимоги до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей. Власне недостатність у матері коштів на утримання дітей сумнівів не викликає, відповідні доводи позивачки не спростовані, а обставини справи в сукупності вказують на фактичну спроможність відповідача надавати матеріальне утримання дітям.

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. На переконання колегії суддів, з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту аліменти у твердій грошовій сумі по 2000,00 грн на кожну дитину протягом тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання в розмірі, який не перевищуватиме рівня відповідного прожиткового мінімуму, узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дітей, покриватимуть суттєву частину витрат на дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей.

Необхідно також враховувати, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін., а також вирішувати питання про аліменти на дітей відповідно до положень ст.ст. 189, 190 СК України.

Відтак, рішення суду першої інстанції правильне по суті і для його зміни щодо розміру аліментів апеляційний суд підстав не вбачає. Доводи апеляції правильності по суті та справедливості рішення суду не спростовують.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги результат виконання сторонами обов`язку доказування обставин, що мають значення в справі, на підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Свалявського районного суду від 7 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 6 травня 2021 року.

Судді