У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2021 Справа №607/4978/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Братасюка В.М., секретаря судового засідання Пандрак І.С.,

представників сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває позов ОСОБА_3 до ТОВ Будова-Захід про розірвання договору, визнання майнових прав на незавершену будівництвом трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , оплаченою вартістю 348, 360 грн. та скасування реєстраційного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю Будова-Захід (КОД ) права власності на об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3% за адресою: АДРЕСА_2 .

На розгляд надійшла заява ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом заборони ТзОВ «Будова-Захід» вчиняти дії щодо відчуження об`єкта незавершеного будівництвом багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3%, що розташований на земельній ділянці в АДРЕСА_2 , з кадастровим номером :02:001:3590, зареєстрований за Товариством з обмеженою відповідальністю Будова-Захід, Код ., в частині майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 , поверх третій, під`їзд другий, проектною площею 88,07 кв.м.

Вирішуючи питання забезпечення позову суд виходить з наступного.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даний спосіб, позивач обґрунтовує тією обставиною, що спірний об`єкт перебуває на праві приватної власності відповідача, який має реальну можливість без відому позивача, відчужити зазначений об`єкт незавершеного будівництва, який є предметом позову, доказом цього є те, що ТОВ Будова-Захід звернулась до Тернопільського міськрайонного суду з заявою про скасування забезпечення позову, з метою вчинення дій, а тому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як передбачено положеннями ч.7 ст.153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

При цьому, відповідно до вимог ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч.3 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Вищезазначено, що ОСОБА_3 просить суд забезпечити позов шляхом заборони ТзОВ «Будова-Захід» вчиняти дії щодо відчуження об`єкта незавершеного будівництвом багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3%, що розташований на земельній ділянці в АДРЕСА_2 , з кадастровим номером :02:001:3590, зареєстрований за Товариством з обмеженою відповідальністю Будова-Захід, Код ., в частині майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 , поверх третій, під`їзд другий, проектною площею 88,07 кв.м.

В свою чергу предметом позову є не об`єкт незавершеного будівництва, а розірвання правочину та визнання майнових прав на квартиру у не введеному в експлуатацію багатоквартирному будинку, що, на переконання суду, є абсурдним, оскільки майнове право на нерухоме майно є похідним від самого нерухомого майна, котре, в свою чергу, набуває означеного цивільно правового статусу виключно з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. (ч.2 ст. 331 ЦК України).

Поряд з тим, Суд наголошує, що спірні 88, 7 кв.м. кв.м. незавершеної будівництвом трикімнатної квартири АДРЕСА_4 , не є майном, адже «майно», як таке, відсутнє - квартирою, як окремим об`єктом права власності, є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. (ч.1 ст. 382 ЦК України).

При цьому суду незрозуміло яким чином навіть відчуження об`єкта незавершеного будівництва може повпливати на майнове право позивача, уже визнане рішенням суду, котре набрало законної сили.

Таким чином, проаналізувавши заяву про забезпечення позову, матеріали позовної заяви, виходячи із засад розумності, та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд приходить до переконання, що подана позивачем заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає, оскільки заявником не вказано жодних обґрунтувань для застосування заходів забезпечення позову у визначений ним спосіб, належними допустимими, достатніми доказами не доведено наявності наміру відповідача щодо вчинення дій з відчуження, з метою уникнення виконання рішення суду та не подано доказів, що невжиття заходів утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України ,-

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ТзОВ «Будова-Захід» вчиняти дії щодо відчуження об`єкта незавершеного будівництвом багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3%, що розташований на земельній ділянці в АДРЕСА_2 , з кадастровим номером :02:001:3590, зареєстрований за Товариством з обмеженою відповідальністю Будова-Захід, Код ., в частині майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 , проектною площею 88,07 кв.м. відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, у 15-денний строк з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк