Справа № 357/4531/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю. , при секретарі Бутова Ю. В.,

за участю:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача - адвокат Каракой Т.В.;

представник третьої особи - Махаринський Г.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно дитини - неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 24.05.2013 року між сторонами укладено шлюб, від спільного проживання народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням суду від 26.01.2015 року. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям та розвитком дитини, не піклується про дитину, не появляє інтерес в її подальшій долі, не цікавиться успіхами та інтересами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, дитина знаходиться на повному її утриманні. Вказує, що відповідач оспорював батьківство в судовому порядку, чим принизив її честь та гідність, та спровокував прийняття позивачем рішення про звернення до суду з даною позовною заявою.

28.04.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

14.06.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

12.08.2021 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_2 . Вказаний відзив мотивований тим, що між ним та колишньою дружиною напружені відносини, позивач відмовляється з ним спілкуватись та не дозволяє бачитись з донькою, що викликало сумніви щодо його батьківства. Після проведення експертизи та підтвердження вказаного факту, він подав заяву про залишення позову без розгляду. Зазначає, що не хотів образити колишню дружину, а хотів розвіяти свої сумніви. Заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Вказує, що любить свою дитину і шкодує, що не має змоги приймати участі у її вихованні. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Просив відмовити у задоволенні позову.

17.08.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив представника позивача - адвоката Каракой Т.В. Вказана відповідь обґрунтована тим, що дитина щодня та щохвилини потребує уваги, піклування, любові та поваги до себе. З посиланням на рішення ЄСПЛ у справі "Ілля Ляпін проти Росії" зауважила, що за відсутності сталих зв`язків між дитиною та біологічним батьком, відсутності доказів про факти та наміри відповідача з січня 2014 року бути дійсно батьком у житті своєї дитини, тобто фактичне самоусунення від виконання батьківських обов`язків при відсутності перешкод, доцільним буде застосувати до відповідача такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав.

17.08.2021 року ухвалою суду на місці задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків.

05.10.2021 року ухвалою суду на місці закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, навели обґрунтування за змістом позову. Додатково позивач зазначила, що працює в Антимонопольному комітеті України, позивач пішов з сім`ї через півтора місяці після народження дитини, разом встигли похрестити дівчинку, після розірвання шлюбу відповідач жодного разу не виявив бажання зустрітися з нею, натомість оспорював своє батьківство. Кошти від сплати аліментів збирає на подальше навчання дитини за кордоном, донька дуже розвинена і вона (позивач) не розуміє, чому відповідач не цікавиться її долею, одного разу на 1-ше вересня відповідач випадково побачив доньку, коли вони йшли зі школи, дівчинка знає і розуміє про наявність біологічного батька в неї. Представник позивача зазначила, що неналежне виконання батьківських обов`язків має дуже широке тлумачення, відповідачу не створювались жодні перешкоди у реалізації батьківських прав. Дитина вивчає мови, займається кінним спортом, карате, малюванням, а у відзиві акцент лише на аліментах. Вперше зустрічається з нотаріально завіреною заявою про відмову від матеріальних претензій на час відпочинку.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, 19.11.2021 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов не визнав та просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні зазначив про висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, який складався в присутності обох батьків, переважна більшість голосів членів комісії вирішила про доцільність позбавлення батьківських прав. Відповідач не звертався щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, позов підтримав.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, покази свідків, а також думку дитини у присутності психолога, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з 24.05.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2015 року у справі № 357/17793/14-ц.

Від спільного проживання народилось дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області серії НОМЕР_1 від 24.12.2013 року.

Відповідно до копій довідки Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради № 15.2-03/1052 від 19.04.2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 01.07.2014 року.

ОСОБА_1 також зареєстрована за вказаною адресою, що підтверджується відміткою у її паспорті.

Відповідно до наявних у справі відомостей з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з копією виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.08.2014 року № 357/6789/14-ц, суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 26.05.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до копії розрахунку заборгованості по сплаті аліментів Білоцерківського МВ ДВС № 4773 від 21.01.2021 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/357/2537/14 від 22.08.2014 року у ВП № 44660459, ОСОБА_2 станом на 01.01.2021 року має борг перед ОСОБА_1 в розмірі 5 849,71 грн.

Згідно з довідкою Комунального навчального закладу Київської обласної ради "Київський обласний інститут післядипломної освіти педагогічних кадрів" № 81 від 09.08.2021 року, ОСОБА_2 працює у вказаному закладі з 12.10.2017 року та займає посаду доцента кафедри природничо-математичної освіти та технологій. З його заробітної плати здійснюється відрахування, згідно з виконавчим провадженням № 44660459 від 22.01.2019 року, станом на 01.08.2021 року заборгованість відсутня.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 28.09.2021 року № 676, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо її малолітньої дочки ОСОБА_3 є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини.

Відповідно до висновку сімейного психолога ОСОБА_4 , ОСОБА_3 хоче, щоб її любили мама й тато, наразі потреба в чоловічій фігурі є, яку компенсує дідусь та тренер; емоційний, психологічний і фізичний розвиток відповідає віку, тому що створені комфортні умови, що формують позитивне мислення до себе і до світу; дитина мріє, а це свідчить, що є достатньо маркерів (психологічних) для формування та відтворення сценарію щасливої родини, в якій хочеться жити. На запитання психолога чи хотіла б вона познайомитись та побачитись з татом, дитина відповіла, що хотіла б його побачити і запитати: "Чому ти мене не любив? Якщо б ти не пішов, у мене була б нормальна сім`я."

В матеріалах справи також міститься фотоколаж із зображенням дитини та копія заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що посвідчувалась в нотаріальному порядку, про відсутність претензій у ОСОБА_1 матеріального характеру щодо фінансування поїздки за кордон малолітньої дитини ОСОБА_3 .

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Пленум Верховного Суду України в п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

З огляду на вказане, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дітей на їх виховання, захист їх інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дітьми, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин саме цієї справи не доведено.

Відповідач у відзиві на позов просив не позбавляти його батьківських прав, оскільки він любить свою дитину та хоче з нею спілкуватись, погасив заборгованість по сплаті аліментів та має намір відновити відносини з донькою.

Думка малолітньої доньки сторін ОСОБА_5 в присутності психолога ОСОБА_4 була заслухана в судовому засіданні, дівчинка зазначила, що живе з мамою, бабусею, дідусем, хрещеною і прабабусею, татка немає. Щодо ОСОБА_6 пояснила, що бачила його фото, знає, що це її тато, погодилась, що в ідеальній сім`ї має бути мама і тато. На запитання суду: "Якщо б Олександр хотів налагодити стосунки, чи хотіла б вона цього?" - дитина відповіла негативно. На запитання: "Які б питання поставила татові?", відповіла: "Чому ти кинув мене? Що я тобі такого зробила?".

Після заслуховування думки дитини, психолог ОСОБА_4 зазначила, що більше чотирьох місяців знає ОСОБА_7 та спілкується з нею, на даний момент ОСОБА_8 не є значущою людиною в її житті, вона не визначає рольову позицію ОСОБА_9 як батька. Психолог продемонструвала малюнок ОСОБА_7 її родини, де зображений тато. Дівчинка в судовому засіданні повідомила, що на цьому малюнку на місці тата зображений її тренер з карате. Психолог роз`яснила, що ОСОБА_7 асоціює образ тренера з образом тата, на думку дитини цей образ найбільше підходить на роль тата.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні надав покази, що він є хрещеним батьком ОСОБА_7 , зі сторони батька не було спілкування з дитиною, він (батько) не шукав зустрічі з дівчинкою.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні надала покази, що попередній свідок - це її чоловік, вона (свідок) не знає про наявність у відповідача перешкод у спілкуванні з донькою, не знає також і про те, що він (відповідач) зустрічався зі ОСОБА_7 чи хотів цього, на святах не бачила присутнім ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні надала покази, що позивач є її рідною сестрою і кумою, вона хрещена ОСОБА_5 , відповідача бачила в суді та на засіданні виконавчого комітету, за 8 років відповідач не просив про зустріч з донькою, він не приймає участі у вихованні дитини, ОСОБА_5 розуміє, що у неї є батько, але в її житті його немає.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні надала покази, що вона є сусідкою позивача, ОСОБА_5 знає з осені 2014 року, у них діти одного віку, тата ОСОБА_5 ніколи не бачила та не знає про наявність перешкод у спілкуванні з дитиною.

Суд враховує вказані свідчення, однак при вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні, недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, при цьому психолог роз`яснила, що думка ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про батька сформована станом на даний час.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц.

Посилання сторони позивача на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява (№ 70879/11) судом відхиляються, оскільки обставини справи не є аналогічними.

Суд також звертає увагу, що після повідомлення відповідача про розгляд даної справи, він з`являвся до суду для ознайомлення з матеріалами справи та надав відзив на позов, що свідчить про його небайдужість до своєї дитини.

В силу ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Враховуючи фактичні обставини справи, на думку суду, лише самого висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та встановлення факту неналежного виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, згідно із положеннями діючого в Україні сімейного законодавства, є недостатнім для позбавлення особи батьківських прав.

За таких обставин, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, зважаючи на вік дитини, суд вважає, що у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 слід відмовити.

Разом з тим, як зазначає Пленум Верховного суду України у постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька та матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Сукупність зібраних у справі доказів свідчить, що відповідач не в повній мірі виконував батьківські обов`язки щодо виховання малолітньої ОСОБА_5 .

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідача слід попередити про необхідність зміни його ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Білоцерківської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків відносно доньки.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 258, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Білоцерківської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків стосовно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, місцезнаходження: вул. Першотравнева, буд. 8, м. Біла Церква, Київська область, 09112, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13.12.2021 року.

СуддяА. Ю. Цуранов