Справа № 171/1859/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12 травня 2021 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Хоруженко Н.В.,
за участю секретаря - Харченко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
09.10.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтував тим, що від шлюбу з відповідачкою вони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стосунки з відповідачкою погіршилися та в лютому 2020 року їхній шлюб було розірвано в судовому порядку. Дитина в даний час проживає з позивачем, він сам її матеріально забезпечує, відповідачка дитиною не займається, залишала дитину без догляду або на чужих людей, ніякої матеріальної підтримки дитині не надає. Відповідачка ухиляється добровільно сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, чим не виконує обов`язок, щодо утримання батьками неповнолітніх дітей. Тому, на підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку
Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, місце та час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 ,що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 19.11.2019 року (а.с.3, 33).
Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24.02.2020 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.32).

З довідки про реєстрацію місця проживання особи № НОМЕР_2 від 05.02.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.2).

З довідки виконавчого комітету Зеленодольської міської ради №475 від 30.09.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , та має склад сім`ї: син - ОСОБА_3 , 2015 року народження (а.с.4).

З довідки про реєстрацію місця проживання особи №04-13.01-3266 від 09.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 09.12.2019 року по теперішній час (а.с.37).

З акту обстеження житлово-побутових умов від 11.01.2021 року вбачається, що секретарем опікунської ради виконавчого комітету Зеленодольської міської ради було проведено обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є співвласником даного помешкання і з ким вона подала заяву про реєстрацію шлюбу. Квартира чотирьохкімнатна, розташована на другому поверсі п`ятиповерхового будинку, в якій гарний ремонт, є всі комунікації, меблі, побутова техніка. В одній із кімнат дитяча, де у дитини є особисті меблі, усі необхідні речі, іграшки та книги. Під час візиту були всі вдома та гостювала бабуся хлопчика, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з двома своїми дітками, які мешкають в с.Велика Костромка. Вона приїхала допомогти доньці, приглядіти за ОСОБА_3 поки ОСОБА_2 зі ОСОБА_8 вирішували свої питання у службі у справах дітей м.Апостолове відносно колишнього чоловіка, ОСОБА_1 . Діти гралися після обіду в залі, а дорослі були на кухні. ОСОБА_2 повідомила, що вагітна та незабаром піде у декретну відпустку. ОСОБА_3 поновили у дитячому садочку «Попелюшка» у підготовчу групу, готуються до школи. В родині панує атмосфера любові та злагоди, стосунки в сім`ї дружні та доброзичливі (а.с.28).

Відповідно до довідки ДНЗ «Попелюшка» Зеленодольської міської ради №4 від 18.01.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідував дитячий садок «Попелюшка» з 01.09.2017 року по 28.02.2018 року. За цей період дитиною опікувалася мати ОСОБА_2 . У зв`язку з переїздом з другої місцевості дитина знову зарахована в ДНЗ «Попелюшка» з 18.01.2021 року (а.с.29).

З довідки КНП «Зеленодольський центр первинної медико-санітарної допомоги» Зеленодольської міської ради від 22.01.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку по вагітності; з довідки від 15.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклав декларацію з сімейним лікарем КНП «ЗЦПМСД» ЗМР; з довідки від 15.01.2021 року вбачається, що ОСОБА_3 здоровий, дитячий заклад відвідувати може (а.с.30).

Позивач, стверджуючи, що відповідач не надає допомоги на утримання дитини ОСОБА_3 , звернувся до суду за захистом порушеного права і з цих підстав між сторонами виник спір.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Статтею 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року за № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини ( ч.2 ст.182 СК України).

За правилами ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини;стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно частин 1 та 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки з наданих до суду сторонами доказів, не вбачається, що спільний малолітній син сторін, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає разом з позивачем. Доказів, які б підтверджували факт проживання малолітньої дитини з батьком, позивачем судові надано не було.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні Апостолівського районного суду Дніпропетровської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог - служба у справах дітей Апостолівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини. На даний час розгляд справи не завершений.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення аліментів задоволенню не підлягають.

З урахуванням того, що при зверненні до суду з позовом позивача було звільнено від сплати судового збору, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, судові витрати у справі слід віднести за рахунок держави.

На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя:Н. В. Хоруженко