Справа № 589/760/20
Провадження № 2/589/120/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в особі головуючого судді Лєвші С.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2020 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 14212 грн 24 коп. за кредитним договором № без номеру від 28 серпня 2018 року (далі - Договір-1), що було укладено між сторонами.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до умов укладеного Договору-1 ОСОБА_1 28 серпня 2018 року отримав кредит у розмірі 5000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач зобов`язання належним чином не виконав і станом на 25.12.2019 має заборгованість у розмірі 14212 гривень 24 копійки, яка складається з наступного:

- заборгованість за простроченим тілом кредиту - 9757 грн 66 коп.;

- заборгованість за простроченими відсотками - 696 грн 26 коп.;

- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) - 2605 грн 36 коп.;

- штраф (фіксована частина) - 500 грн 00 коп.;

- штраф (процентна складова) - 652 грн 96 коп.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір в розмірі 2102 грн 00 коп.

30 березня 2020 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Ухвалу про відкриття провадження від 30 березня 2020 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання але повернуто до суду з відміткою АТ "Укрпошти" - "за закінченням терміну зберігання". (а.с.48,49)

Отже, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Станом на 10 березня 2021 року відзив на позов та заперечення від відповідача ОСОБА_1 до суду не надійшли.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, 28.08.2018 відповідач ОСОБА_1 як клієнт банку, підписав надруковану «Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку» та паспорт споживчого кредиту. (а.с.10-12)

В анкеті-заяві зазначено, що позичальник згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які викладені на офіційному сайті ПриватБанку www. privatbank.ua, становить між ним і Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПРИВАТБАНК" договір про надання банківських послуг.

Згідно із розрахунком доданого до позовної заяви станом на 25.12.2019, заборгованість відповідача перед банком становить 14212 гривень 24 копійки, яка складається з наступного:

- заборгованість за простроченим тілом кредита - 9757 грн 66 коп.;

- заборгованість за простроченими відсотками - 696 грн 26 коп.;

- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 2605 грн 36 коп.;

- штраф (фіксована частина) - 500 грн 00 коп.;

- штраф (процентна складова) - 652 грн 96 коп.

Відповідно до Банківської ліцензії від 05 жовтня 2011 року № 22 Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПРИВАТБАНК», який зареєстрований Національним банком України 19 березня 1992 року за №92 надано право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». (а.с.34)

Із статуту Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» вбачається, що банк був створений відповідно до Установчого договору від 07 лютого 1992 року у формі товариства з обмеженою відповідальністю під назвою Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та зареєстрований Національним банком України 19 березня 1992 року за реєстраційним №92. Відповідно до Установчого договору від 06 липня 2000 року на підставі рішення Установчих зборів акціонерів від 06 липня 2000 року Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" було реорганізовано шляхом зміни організаційно-правової форми у Закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК". За рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У зв`язку із зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК". Згідно рішення єдиного акціонера банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК». (а.с.36, 37)

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення §1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 28 серпня 2018 року процентна ставка не зазначена.

Позивач, обґрунтовуючи позов про стягнення процентів за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Договором-1, посилався на умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та правила надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Умови та правила надання банківських послуг, а також правила користування платіжною карткою, які містяться в матеріалах справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати.

Так, з огляду на вищевикладене, оскільки судом не встановлено належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг", витяг з яких доданий до позовної заяви, є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника та брав на себе зобов`язання зі сплати штрафів в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

Крім того, оцінюючи паспорт споживчого кредиту від 28 серпня 2018 року, який наданий позивачем на підтвердження узгодженості з відповідачем тих умов Договору-1, яких не містить анкета-заява від 28 серпня 2018 року, суд приходить до наступного.

Як слідує із паспорта споживчого кредиту, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Також, в даному паспорті зазначено, що надана інформація зберігає чинність та є актуальною до 12 вересня 2018 року.

Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, фактично передуючи укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача, що свідчить про те, що він не може відображати узгоджені умови договору та бути додатком до нього.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» залишок неповернутого кредиту (тіло кредиту) в розмірі 9757,66 грн.

Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачено судовий збір в сумі 2102 грн 00 коп. (платіжне доручення №ZZ420B0UNX від 20 лютого 2020 року).

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у розмірі 9757 грн 66 коп., що становить 68,65 відсотка від позовної вимоги - 14212 грн 24 коп., тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1443 грн 02 коп., що становить 68,65 відсотка від сплаченого позивачем розміру судового збору - 2102 грн 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (адреса місцезнаходження юридичної особи - 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, рах.№ НОМЕР_2 , МФО 305299) суму заборгованості за договором № без номера від 28 серпня 2018 року в розмірі 9757 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят сім) гривень 66 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (адреса місцезнаходження юридичної особи - 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, рах.№ НОМЕР_2 , МФО 305299) суму судового збору в розмірі 1443 (одна тисяча чотириста сорок три) гривні 02 копійки.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області С.Л.Лєвша