Ухвала

21 травня 2021 року
м. Київ

справа № № 357/7036/19
провадження № 61-5448ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи: Білоцерківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області, державний нотаріус Васильківської міської нотаріальної контори Київської області Хоменко Сергій Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати виконавчий напис від 20 лютого 2018 року серії ННА № 386476, зареєстрований в реєстрі № 1-186, вчинений державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області Хоменко С. А., щодо стягнення з ОСОБА_1 невідшкодовану суму завданих збитків у розмірі 413 948 грн таким, що не підлягає виконанню.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області рішенням від 24 грудня 2019 року позов задовольнив. Визнав виконавчий напис від 20 лютого 2018 року серії ННА № 386476, зареєстрований в реєстрі № 1-186, вчинений державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області Хоменко С. А., щодо стягнення з ОСОБА_1 невідшкодовану суму завданих збитків у розмірі 413 948 грн таким, що не підлягає виконанню. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Київський апеляційний суд постановою від 15 лютого 2021 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2019 року змінив в частині правового обґрунтування задоволення позову, виклавши його в редакції мотивувальної частини постанови. В іншій частині рішення суду залишив без змін.

29 березня 2021 року Військова частина НОМЕР_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2021 року поновлено Військовій частині НОМЕР_1 строк на касаційне оскарження рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року. Відмовлено Військовій частині НОМЕР_1 в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги до ухвалення рішення у справі. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме заявнику слід було надати уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та надати копії скарги відповідно до кількості учасників справи, а також надати квитанцію (платіжне доручення) про сплату судового збору, та встановлено для виконання вищевказаних недоліків строк десять днів з дня вручення ухвали, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 294 заявник отримав вказану ухвалу 27 квітня 2021 року.

На виконання вимог вказаної ухвали Військовою частиною НОМЕР_1 подано засобами поштового зв`язку платіжне доручення від 23 квітня 2021 року № 434 про сплату судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 1 536 грн.

Проте, Військовою частиною НОМЕР_1 не подано до суду уточненої редакції касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та не додано копії скарги відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та надати її копії відповідно до кількості учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 127, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Продовжити Військовій частині НОМЕР_1 строк для усунення зазначених недоліків касаційної скарги десять днів з дня отримання цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев