ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 травня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/1382/20

Головуючий у першій інстанції - Чепурко В.В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/627/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28 січня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.04.2007 у розмірі 25 892,19 грн та судові витрати у розмірі 2 102 грн.

Позов обґрунтовувало тим, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 02.04.2007. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, видано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 19 000 грн.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач в порушення умов кредитного договору, ст. 509, 526, 1054 ЦК України, зобов`язання за вказаним договором не виконав та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 25 892,19 грн, яка складається з:

19 876,80 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.:

0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту;

19 876,80 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками;

6 015,39 грн - заборгованість за простроченими відсотками;

0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;

0,00 грн - нарахована пеня;

0,00 грн - нараховано комісії.

Заочним рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28 січня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 02.04.2007 у розмірі 19 876,80 грн.

У задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення заборгованості відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 1 613,65 грн.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги Банку в цій частині у повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на неповне, невсебічне та необ`єктивне дослідження всіх обставин справи, неналежну оцінку доказів та порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що з моменту підписання відповідачем заяви між ним та Банком був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору.

Заявник зазначає, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору, зокрема, у заяві позичальника зазначено тип карти - Універсальна, 30 днів пільгового періоду, валюта - гривня, початковий кредитний ліміт у сумі 450 грн, базова відсоткова ставка 3% на місяць (36% на рік).

Наголошує, що встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19 876,80 грн, сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог Банку про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку в частині стягнення заборгованості за відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 6 015,39 грн є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Однак погодитись з такими висновками суду апеляційний суд не може, через їх невідповідність обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Судом у справі встановлено, що 02.04.2007 ОСОБА_1 було підписано заяву, у якій відповідачем заповнено розділи щодо його персональних даних (паспортні дані, адреси проживання та прописки), контактної інформації, інформації про працевлаштування та бажаних банківських послуг. В розділі 4 «Банківські послуги» визначено тип кредитної картки - «Універсальна», валюта - гривня, кредитний ліміт у сумі - 410 грн, базова процентна ставка за кредитним лімітом - 3% на місяць на залишок заборгованості (а.с. 33).

У тексті вказаної заяви зазначено, що ОСОБА_1 ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Зазначено, що своїм підписом він підтверджує факт оформлення повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, а також його місцезнаходження. Він погодився з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

До позову Банком додано Умови та правила надання банківських послуг без зазначення дат, які відповідачем не підписані (а.с. 34-43).

Відповідно до довідки Банку ОСОБА_1 були видані кредитні картки: № НОМЕР_1 - дата відкриття 02.04.2007, термін дії до 12/08, № НОМЕР_2 - дата відкриття 30.03.2009, термін дії до 05/12, № НОМЕР_3 - дата відкриття 16.06.2012, термін дії до 12/15, № НОМЕР_4 - дата відкриття 19.03.2016, термін дії до 10/17, № НОМЕР_5 - дата відкриття 31.12.2015, термін дії до 08/19, № НОМЕР_6 - дата відкриття 25.03.2016, термін дії до 03/20, № НОМЕР_6 - дата відкриття 06.11.2017, термін дії до 03/20, № НОМЕР_8 - дата відкриття 11.03.2019, термін дії до 01/23 (а.с. 32).

Згідно з довідкою Банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 : 02.04.2007 - старт карткового рахунку № НОМЕР_1 , встановлено кредитний ліміт в сумі 410 грн, 28.03.2008 збільшено кредитний ліміт до 1 000 грн, 19.12.2009 збільшено кредитний ліміт до 1 750 грн, 09.07.2010 збільшено кредитний ліміт до 2 100 грн, 20.10.2010 збільшено кредитний ліміт до 3 000 грн, 25.11.2010 збільшено кредитний ліміт до 3 600 грн, 22.12.2010 збільшено кредитний ліміт до 4 200 грн, 20.01.2011 збільшено кредитний ліміт до 5 000 грн, 22.02.2011 збільшено кредитний ліміт до 6 000 грн, 18.03.2011 збільшено кредитний ліміт до 8 000 грн, 21.04.2011 збільшено кредитний ліміт до 10 000 грн, 01.06.2011 збільшено кредитний ліміт до 13 000 грн, 11.03.2019 збільшено кредитний ліміт до 19 000 грн, 03.03.2020 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн (а.с. 31).

З виписки по рахунку ОСОБА_1 станом на 17.06.2020 за період з 02.04.2007 по 01.06.2020 вбачається, що 02.04.2007 було встановлено кредитний ліміт в сумі 410 грн, який в подальшому було збільшено до 19 000 грн, відповідач користувався кредитними коштами та частково погашав наявну заборгованість, однак належним чином зобов`язань щодо їх повернення не виконував (а.с. 20-30).

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості за договором від 02.04.2007 станом на 15.06.2020 загальний розмір заборгованості становить 25 892,19 грн, з яких:

19 876,80 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.:

0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту;

19 876,80 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками;

6 015,39 грн - заборгованість за простроченими відсотками;

0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;

0,00 грн - заборгованість по пені;

0,00 грн - заборгованість по комісії (а.с. 4-19).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.

Банк, пред`являючи вимоги до ОСОБА_1 про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками.

Як зазначалось вище, у підписаній відповідачем заяві від 02.04.2007 визначено тип кредитної картки - «Універсальна», валюта - гривня, кредитний ліміт у сумі - 410 грн, базова процентна ставка за кредитним лімітом - 3% на місяць на залишок заборгованості, тобто сторони погодили основні умови кредитного договору.

Відповідно до наданого Банком до апеляційної скарги розрахунку за договором з урахуванням письмово погодженого розміру процентної ставки на рівні 3,0% в місяць (36% річних) заборгованість за простроченими відсотками по процентам складає 3959,36 грн (а.с. 100-108).

Таким чином, обґрунтованими, зважаючи на погодження сторонами, є вимоги Банку про стягнення заборгованості за простроченими відсотками.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 справа № 911/3685/17 та від 04.06.2020 справа № 640/18354/14-ц до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

За інформацією Банку ОСОБА_1 за кредитним договором було видано кредитну картку зі строком дії до останнього дня 01/23 року, згідно з випискою по рахунку відповідач після підписання заяви отримав кредитну картку зі встановленим кредитним лімітом, активно та систематично користувався кредитними коштами та частково погашав заборгованість.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні з відповідача заборгованості за простроченими відсотками є помилковим, у зв`язку з чим відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками в сумі 3 959,36 грн.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» на суму 23 836,16 грн (23 836,16 грн від 25 892,19 грн становить 92,05%) слід змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору, збільшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму судового збору з 1 613,65 грн до 1 934,89 грн (2 102 грн х 92,05%).

Оскільки апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню на суму 3 959,36 грн (3 959,36 грн від 6 015,39 грн становить 65,82%), у матеріалах справи наявні належні докази понесення відповідачкою витрат по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи (а.с. 80), то відповідно з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 2 075,30 грн (3 153 грн х 65,82%) за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28 січня 2021 року - скасувати в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1 Д, м. Київ; ) 3 959 (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 36 коп. заборгованості за простроченими відсотками.

Заочне рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28 січня 2021 року - змінити в частині визначення розміру стягнутих з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, ) судових витрат, збільшивши суму судових витрат з 1 613 (однієї тисячі шестисот тринадцяти) грн 65 коп. до 1 934 (однієї тисячі дев`ятисот тридцяти чотирьох) грн 89 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ; ) 2 075 (дві тисячі сімдесят п`ять) грн 30 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко