Справа № 310/8753/20
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Кошевої О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ледовської А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бердянську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позов мотивує тим, що його батьки, батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.07.1996р. по 28.09.2010р.

Позивач зазначив, що є студентом 1 курсу денної форми навчання освітнього ступеня магістра факультету фізико-математичної, комп`ютерної та технологічної освіти Бердянського Державного педагогічного університету з терміном навчання - 15.09.2020 по 31.12.2021р, дохід якого складає 1300 грн. на місяць. Позивач вказав, що не може повноцінно працювати, тому потребує матеріальної допомоги для нормального гідного існування та навчання.

Позивач додав, що відповідач здоровий та працездатний, працює в Бердянському державному педагогічному університеті, має постійний дохід, 6000-7000 грн. щомісячно, а тому має можливість надавати допомогу йому.

В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позові, додавши, що відповідач також має додатковий заробіток від заняття репетиторством.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, додавши, що позивач не обґрунтував на які саме потреби йому необхідні додаткові кошти. Також треба врахувати, що позивач навчається на бюджетній основі, отримує стипендію за свій кошт, мав можливість пройти стажування у Німеччині. До того ж, позивач не вказує, яку саме матеріальну участь в його утриманні приймає його мати.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що також підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 .

З"ясовано, що ОСОБА_3 є студентом 1 курсу денної форми навчання освітнього ступеня магістра факультету фізико-математичної, комп`ютерної та технологічної освіти Бердянського Державного педагогічного університету з терміном навчання - 15.09.2020 по 31.12.2021р, що підтверджено копією довідки № 20/240 від 27.10.2020 року.

Встановлено, що ОСОБА_3 не працює, оскільки навчається на денній формі навчання, отримує стипендію в розмірі 1300 гривень. Відповідач працює асистентом комп`ютерних технологій в управлінні та навчанні Бердянського Державного педагогічного університету, отримує заробітну плату, яка за період з червня 2020 року по листопад 2020 року склала 58073,04 грн.

12 липня 2013 року відповідач уклав шлюбу з ОСОБА_6 . Батько відповідача ОСОБА_4 є особою з інвалідністю 2 групи згідно довідки МСЕК №189564 від05.07.2012року.

Згідно до платіжних доручень від 27.06.2020 року, 20.07.2020 року, 03.08.2020 року відповідач добровільно надавав позивачеві матеріальну допомогу у розмірі 2412,06 гривень, 2010,05 гривень, 1206,03 гривень.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) позивачем не наданий розрахунок його витрат та витрат його матері на місяць, а також дані про стан здоров`я.

Відповідно до абзацу 2 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд, повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/6 частини від доходу відповідача, так як ОСОБА_3 продовжує навчання і, будучи студентом 1 курсу денної форми навчання факультету фізико-математичної, комп`ютерної та технологічної освіти Бердянського Державного педагогічного університету, отримує стипендію, проживає з матір`ю в м.Бердянську. Батько дитини - ОСОБА_4 , є асистентом комп`ютерних технологій в управлінні та навчанні Бердянського Державного педагогічного університету, його заробітна плата за період з червня 2020 року по листопад 2020 року склала 58073,04 грн., добровільно надавав матеріальну допомогу в розмірі 2412,06 гривень, 2010,05 гривень, 1206,03 гривень.

Разом з цим, суд при визначенні розміру аліментів на навчання, які потрібно стягнути, позбавлений можливості врахувати всі обставини, а саме матеріальне становище - матері дитини, не має даних про стан здоров`я дитини та його батьків, внаслідок ненадання позивачем належних доказів. Також, позивач не вказав на які саме потреби йому необхідні аліменти.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 аліменти на період його навчання в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку(доходів) щомісячно на весь термін навчання, починаючи з 20.11.2020 року до закінчення навчання, а саме до 31.12.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок гривень), 80 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 19 травня 2021 року

Суддя О. А. Кошева