Справа № 682/788/21
Провадження № 2/682/459/2021
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2021 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шевчука В.В., за участю секретаря Придачук Г.Л., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
08.04.2021 до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування поданого позову ОСОБА_1 вказує, що на підставі договору дарування вона є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Колишній чоловік позивачки ОСОБА_2 значиться зареєстрованим у даному будинку, однак фактично там не проживає з березня 2020 року, не сплачу комунальні послуги, участі в утриманні житла не бере, особистих речей в будинку немає. Позивач вказує, що реєстрація місця проживання відповідача у належному їй будинку перешкоджає їй реалізувати своє право власності у повній мірі. Відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає. Враховуючи наведені обставини позивач звернулася до суду та просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом.
Позивач подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити за її відсутності.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, до суду не з`явився. Подав заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розгляд справи проводити за його відсутності.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового розгляду не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 ( до шлюбу ОСОБА_4 ) на підставі договору дарування від 18 жовтня 2000 року є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7). Право власності ОСОБА_1 на вказаний будинок підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.04.2021 № 252344459.
За даними довідки Улашанівської сільської ради від 31.03.2021 № 8-176, за вказаною вище адресою значиться зареєстрованим, але фактично не проживає ОСОБА_2 , 1987 р.н. (а.с. 8).
Згідно актів про встановлення реєстрації місця проживання та фактичного місця проживання ( не проживання) № 68 від 2812.2020 та № 34 від 31.032021, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 зареєстрований, але фактично за даною адресою не проживає з березня місяця 2020 року (а.с. 8, 9).
За рішенням Славутського міськрайонного суду від 20 листопада 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 11)
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Статтею 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно з п.п.1, 2, 5 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.
Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.
Відповідно до ч.2 ст. 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Судом встановлено, що на момент розгляду справи відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача, а тому не має законних підстав для за адресою: АДРЕСА_1 , що є істотною обставиною у розумінні ст. 406 ЦК України. Зазначена позиція узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 235/9835/15-ц
За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про наявність підстав для задоволення позову.
Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 391, 406 ЦК України суд, ст.ст. 12, 141, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 ), таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук В. В.