ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2813/18 Провадження № 2/636/4/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2021 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Гуменного З.І.,

секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чугуєві цивільну справу за правилами спрощеного провадження за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,-

встановив:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 34841,65 грн., стягнення витрат, понесених на проведення дослідження КТЗ та збір документів, у розмірі 550,00 грн. і сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу «Nissan», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , автомобіль якого постраждав 19.10.2014 від дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні з автомобілем «АЗЛК», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.03.2015 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Позивач здійснив виплату відшкодування потерпілому у розмірі 34841,65 грн., у зв`язку з цим у МТСБУ виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у загальному розмірі витрат у сумі 34841,65 грн.

Відповідач через канцелярію суду подав заяву, в якій просить застосувати ст. 257 ЦК України посилаючись на те, що постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.03.2015 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а позов поданий до суду 06.07.2018, тобто після закінчення строків позовної давності.

Сторони у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.03.2015, яка набрала законної сили 10.04.2015, провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 124 КпАП України закрито у зв`язку з тим, що минув строк притягнення до адміністративної відповідальності. Даною постановою встановлено, що 19.10.2014. об 11.30 год. ОСОБА_1 , керував автомобілем «АЗЛК-2141», д.н.з. НОМЕР_2 , на регульованому перехресті по пр. 50 річчя СРСР та пр-т Героїв Сталінграду в м. Харкові, виконуючи маневр лівого повороту, не впевнився, що це буде безпечно та не надав дорогу автомобілю «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів, автомобілі одержали механічні пошкодження, власникам завдано матеріальні збитки. Потерпілим по даній справі є ОСОБА_2 . Судом при розгляді адміністративного протоколу встановлено, що дії ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки він порушив Правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу потерпілого, вину правопорушника суд вважав доведеною повністю (а.с.9).

Частина 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як роз`яснено у пункті 4 абз. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

Відповідно до ч. 4, 5ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина відповідача ОСОБА_1 у скоєній ДТП, під час якої пошкоджено автомобіль ОСОБА_2 , повністю підтверджується належними доказами..

20.10.2015 потерпіла особа ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, та подав заяву про страхове відшкодування (а.с. 5-6, 8). Згідно складеного на замовлення позивача звіту № 148/14 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan X-Trai 2.0.», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 41270,98 грн. (а.с. 10-19). МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснило виплату потерпілій особі ОСОБА_2 відшкодування в сумі 34 841,65 грн., що підтверджується наказом МТСБУ № 2573 від 19.05.2015 та платіжним дорученням № 2573 від 20.05.2015 (а.с. 21,23).

21.05.2015. Моторно (транспортне) страхове бюро України на адресу ОСОБА_1 направило лист з пропозицією у добровільному порядку компенсувати МТСБУ зазначені витрати у розмірі 34841,65 грн. до 29.05.2015 (а.с.24).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»№ 1961-ІV від 01.07.2004 із змінами, регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Норми п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вказують про обов`язок МТСБУ відшкодувати у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 41.1ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 із змінами, Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пунктом 38.2.1ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Отже, зазначеним Законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме, в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Звертаючись до суду з цим позовом, МТСБУ просило відшкодувати кошти в порядку регресу на підставі положень ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 1191 ЦК України.

Вирішуючи по суті спір, який виник між сторонами, суд виходить з того, що МТСБУ, сплативши страхове відшкодування потерпілій стороні у ДТП ОСОБА_2 (власнику транспортного засобу «Nissan X-Trai 2.0.», реєстраційний номер НОМЕР_1 ), набуло право вимоги саме у порядку регресу до відповідача.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Також позивач не заявив клопотання про поновлення пропущеного строку.

З викладеного вбачається, що, з урахуванням вимог ст.ст. 253-255, 261 ЦК України, перебіг строку позовної давності за вимогами Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування ОСОБА_1 , розпочався з моменту направлення позивачем на адресу відповідача листа з пропозицією до 29.05.2015 у добровільному порядку компенсувати МТСБУ зазначені витрати, тому останнім днем такого строку є 29.05.2018, що свідчить про пропуск позивачем строку для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу, оскільки позивач звернувся до суду з позовом, який направлений поштою 02.07.2018.

Таким чином підстав для задоволення позову не має, так як позивач пропустив строк для звернення до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11,1213,78,79,89,263, 264,265, 352,354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволені позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 34841,65 грн. та стягнення витрат, понесених на проведення дослідження КТЗ та збір документів, у розмірі 550,00 грн. і сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст виготовлений 12.05.2021.

Суддя -