Справа № 344/4565/20
Провадження № 22-ц/4808/659/21
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду в складі судді Шамотайла О.В., ухвалене 01 березня 2021 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 05 березня 2021 року, в справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Прокуратури Івано-Франківської області (в подальшому змінено назву на Івано-Франківська обласна прокуратура), Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що наказом №827к від 15 вересня 2016 року його звільнено з органів прокуратури Івано-Франківської області у зв`язку з реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури. Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року цей наказ визнано протиправним та скасовано, поновлено його на посаді, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань прокуратури Івано-Франківської області середній заробіток за час вимушеного прогулу. Оскільки внаслідок неправомірного звільнення з займаної посади та органів прокуратури йому спричинено моральні страждання, просив стягнути на його користь 50 000,00 грн моральної шкоди шляхом списання коштів з держави через Калуське управління державної казначейської служби України в Івано-Франківській області.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21 вересня 2021 року задоволено клопотання ОСОБА_1 . Замінено первісного співвідповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області на належного співвідповідача - Державну казначейську службу України.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що цей спір не є трудовим. А тому судом помилково застосовано положення статті 233 КЗпП України та роз`яснення, надані у пункті 16 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року N 4.

У відзиві на апеляційну скаргу Івано-Франківська обласна прокуратура покликається на безпідставність доводів скарги. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що з 01 серпня 2005 року позивач перебував на службі в органах прокуратури Івано-Франківської області на різних посадах.

Наказом Прокуратури Івано-Франківської області від 15 вересня 2016 року №827к його звільнено з посади прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи прокуратури Івано-Франківської області та з органів прокуратури Івано-Франківської області у зв`язку з реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (пункт 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року та постановою Верховного Суду від 21 лютого 2020 року, задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано вказаний наказ. Поновлено його на посаді прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи прокуратури Івано-Франківської області з 15 вересня 2016 року. Також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Прокуратури Івано-Франківської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 19 515,37 грн з вирахуванням податків та обов`язкових платежів (а.с. 6-17, 18-24, 25-33).

Тобто публічно-правовий спір, у якому було вирішено питання про протиправність та скасування наказу про звільнення позивача з посади прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи прокуратури Івано-Франківської області розглянуто судом у порядку адміністративного судочинства у справі №809/1353/16. Однак у цій справі не заявлялися вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Звертаючись з цим позовом до Івано-Франківського міського суду у порядку цивільного судочинства ОСОБА_1 заявив вимогу про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірним звільненням.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

За приписами статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, те, що за своєю правовою природою вони виникають у приватноправових відносинах і містять наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, професійна діяльність прокурора є публічною службою.

Предметом судового розгляду даної справ є вимога звільненого публічного службовця про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного його звільнення з займаної посади та органів прокуратури.

З огляду на вказане можна зробити висновок, що спір виник після звільнення публічного службовця з посади, однак пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються його проходження та звільнення з публічної служби, а тому такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що спірні правовідносини фактично виникли після припинення публічної служби.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та належить до юрисдикції адміністративного суду.

В силу частин першої та другої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 ЦПК України.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

За змістом пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України у разі відкриття провадження у справі таке провадження підлягає закриттю, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню із закриттям провадження.

Згідно частини першої статті 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

З огляду на ухвалене колегією суддів рішення про закриття на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України провадження у даній справі, позивачу відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України належить роз`яснити його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Івано-Франківського апеляційного суду із заявою про направлення справи до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 255, 256, 374, 377, 381 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 01 березня 2021 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди закрити.

Роз`яснити позивачу право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Івано-Франківського апеляційного суду із заявою про направлення справи до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуюча Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 18 травня 2021 року