Справа № 359/2212/19
Провадження № 2/359/138/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем УКРАЇНИ

«23» вересня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Шляхетко Ю.В., Степаненко А.О.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі і гідності, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

14.03.2019 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, в якій ОСОБА_1 просить : визнати інформацію поширену ОСОБА_3 11.02. та 12.02.2019 у чаті «Лесі Українки 14» у мобільному додатку Viber про те, що ОСОБА_1 «тварь», «лицемерка», «живодерка», «пи…ватая», «мерзость», «больная», «рождение ребенка и секс помогут вернуть тебе разум», «на всю голову ударенная», і мама ОСОБА_1 ОСОБА_4 «дура», «тупая», «старуха в полном маразме», «на всю голову ударенная», недостовірною та зобов`язати ОСОБА_3 спростувати вищевказану недостовірну інформацію у часті «Лесі Українки 14», у мобільному додатку Viber або у іншому публічному чаті будинку у мобільному додатку, який буде функціонувати на момент завершення розгляду справи по суті; визнати інформацію поширену ОСОБА_3 такою, що принижує честь і гідність її та стягнути 10 000 гривень в якості відшкодування моральної (немайнової) шкоди за поширення інформації, що є недостовірною та принижує честь і гідність ОСОБА_1 ( а.с. 2-8, том № 1).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що для обговорення та вирішення нагальних питань, необхідних для нормального функціонування будинку АДРЕСА_1 , створено чат «Лесі Українки 14» у мобільному додатку Viber, учасниками якого є 104 жителі вказаного будинку.

11.02.2019 ОСОБА_3 у вказаному чаті опублікувала адресовані їй та її матері повідомлення з непристойними висловлюваннями, які завдали їй та її матері душевного болю та страждань. Ці образи та приниження читали 104 мешканців будинку АДРЕСА_1 . Таким чином відповідач публічно у брутальній, принизливій та непристойній формі, з використанням нецензурної лайки, повідомила недостовірну інформацію стосовно неї та її матері, що принижує честь та гідність. Крім того негативно впливає на соціальну оцінку позивача в очах оточуючих, а також ділову репутацію, оскільки вона входить до органів управління ОСББ № 14, що знаходиться в с. Щасливе.

Крім того позивач зазначає, що такими діями відповідача їй завдано моральну шкоду, що полягає у немайнових втратах спричинених моральними та фізичними стражданнями, які викликали негативні зміни у її житті. Ці втрати проявились у наступному : щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання, тривога, емоційні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, переживання психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення, почуття приниженої гідності. В зв`язку з чим оцінює спричинену моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень.

17.07.2019 до суду надійшов відзив від ОСОБА_3 з проханням відмовити у задоволенні позову (а.с. 48-50, том № 1). Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що до позовної заяви долучено скрін-шоти (знімки екрану) листування додатку Viber. За своєю правовою природою зазначені скрін-шоти є паперовою копією електронних доказів, які у неї не збереглися. Надані позивачем скрін-шоти листування не містять ідентифікаційних даних відповідача.

Крім того відповідач зазначає, що критерієм розмежування фактичних тверджень та оціночних суджень є можливість доведення наявності або відсутності фактів, про які мова йдеться у фактичному твердженні та неможливість здійснення аналогічних дій щодо оціночного судження. На її переконання, всі образливі вирази, перелік яких міститься у позові, та які начебто були застосовані нею на адресу позивача та її матері, є оціночними судженнями. Відтак, правдивість оціночних суджень, що містяться в наданому позивачем листуванні, не може бути предметом судового захисту та не підлягає спростуванню.

Відповідач також зазначає, що зазначені у позові страждання позивача не підтверджені жодними доказами, розмір моральної шкоди не обґрунтований.

08.08.2019 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 61-66, том № 1), в якій позивач зазначає, що відповідачем порушено строк подачі відзиву на позовну заяву. Крім того зазначено, що у чаті зареєстрований сам відповідач, про що додається її фото. Також коли відповідач дізналась про наміри позивача звертатись до суду, видалила все листування у чаті, в яких ображала та принижувала честь і гідність її та її матері. Вказані повідомлення читали всі мешканці вказаного чату, про що підтвердять свідки.

12.03.2020 до суду від представника відповідача адвоката Гніденко О.М. надійшло заперечення на відповідь на відзив (а.с. 129-133, том № 1). В якому зазначено, що у відповідь на відзив позивач підтверджує відсутність у неї електронних копій повідомлень, які вона надала в якості доказів. Стосовно достовірності скрін-шотів спірних повідомлень в паперовому вигляді, в мобільному додатку є технічна можливість змінити картинку, фотографію, телефон, відредагувати повідомлення, в тому числі переписку, що була в минулому. Від імені відповідача це повідомлення технічно могла направити будь - яка людина в тому числі і за проханням позивача. Також позивач зазначає, що в зв`язку з відсутністю оригіналів повідомлень, вона збирається доводити обставини, на які посилається як на підставі своїх позовних вимог за допомогою показань свідків, які ознайомившись зі списком мають неприязні стосунки з відповідачем.

Крім того зазначено, що конфліктна ситуація відбулася з причини будівництва позивачем котячого будиночку, в якому живуть коти, які в холодну пору заходять в під`їзди сплять у дитячих візочках, які залишаються в під`їзді, а також справляють свої природні потреби на килимки біля дверей. За таких обставин, саме така конфліктна ситуація спричинила тривалу сварку учасників групового чату (мешканців будинку) з позивачем, яка вирішила за допомогою судових процесів залякувати незгодних з нею осіб.

Також зазначено, що на вказані моральні страждання, позивачем не надано жодного доказу.

Ухвалою від 02 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 37, том № 1).

Ухвалою від 11 червня 2019 року закрито підготовче провадження (а.с. 44, том № 1).

У судове засідання призначене на 23.09.2021 учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання, з проханням слухати справу без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити ( а.с. 1-2, 5-6, том № 2).

Відповідач та її представник у судове засідання також не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши в ході розгляду справи пояснення позивача її представника, свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.28 Конституції України та ст.270 Цивільного кодексу України кожна людина, фізична особа має право на повагу до гідності та честі.

За змістом ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

За правилами ч. 1 ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Частиною 1 ст. 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Спростування недостовірної інформації Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Аналогічний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 30 березня 2020 року у справі № 523/9870/18-ц (провадження № 61-20095св19).

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Відповідно до висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 18 червня 2021 року (справа № 758/16245/17) позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, наддавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.

Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем щодо нього, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України предметом судового захисту спростування недостовірної інформації не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності .

Відповідно до ч.1 ст.275 Цивільного кодексу України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Зокрема, за змістом п.п.1,4 ч.2 цієї статті, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали та даними їх паспортів підтверджується, що як і позивач вони зареєстровані та проживають в будинку АДРЕСА_1 . А також показаннями свідків підтверджується, що відповідач ОСОБА_6 була адміністратором чату «Лесі Українки 14» у мобільному додатку Viber, де вона була зареєстрована і багато писала під своїм іменем зі своєю фотографією. Свідки також були учасниками цього чату як і багато інших мешканців будинку, читали переписку, і підтверджують, що відповідач ОСОБА_3 брала активну участь в обговоренні ініціативи позивача щодо влаштування будиночку для годування бездомних котів та в брутальній формі висловлювала своє незадоволення, ображаючи позивача. Також підтверджують, що в долучених позивачем скріншоти листування в чаті «Лесі Українки 14» у мобільному додатку Viber зафіксовані ці повідомлення ОСОБА_7 , у яких вона ображала позивача, а в подальшому їх видалила. Вони також підтверджують, що позивач була засмучена і переживала з приводу цих образ.

Вивченням долучених до позовної заяви скріншотів переписки в чаті «Лесі Українки 14» у мобільному додатку Viber за період з 8 по 16 лютого 2019 року (а.с.18-26 том №1) відповідач ОСОБА_3 , зареєстрована як користувач « ОСОБА_8 » під своєю фотографією, що підтверджується копією паспорта відповідача, наданими відповідачем скріншоти переписки в чаті «Леси Украинки 14 (новый чат)» у мобільному додатку Viber (а.с.139-171 том №1), а також показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, допустила в адресу позивача ОСОБА_1 , яка була зареєстрована як користувач «Кatya Bezyuk» під своєю фотографією (а.с.139-171 том №1), а також в адресу її матері ОСОБА_4 (користувач «К1», « ОСОБА_9 ») наведені в позовні заяві висловлювання: «лицемерка», «живодерка», «рождение ребенка и секс помогут вернуть тебе разум», «дура, я повторяю для тупых», «бред старухи в полном маразме», «ты и твоя мама на всю голову ударенные», «вы живодерки».

Суд звертає увагу, що відповідач не заперечує факту існування вказаного чату, а також своєї участі у ньому. Заперечення ґрунтуються виключно на тому, що позивач надала письмову роздруківку листування в чаті. Разом із цим, як вбачається з переписки за період з 8 по 16 лютого 2019 року (а.с.18-26 том №1), участь в обговоренні приймали окрім позивача та відповідача інші користувачі, які б могли підтвердити або спростувати доводи позивача та заперечення відповідача щодо її поширення. При цьому відповідач також надала скріншоти переписки в чаті «Леси Украинки 14 (новый чат)» у мобільному додатку Viber (а.с.139-171 том №1), з яких вбачається, що відповідач зареєстрована під тією ж фотографією. Крім ого, як адміністратор чату «Лесі Українки 14» у мобільному додатку Viber, відповідач не надала жодних пояснень і доказів того, що нею був зареєстрований (доданий до чату) користувач під її фотографією та з її ім`ям.

Отже, з урахуванням досліджених в судовому засіданні письмових доказів, як підтверджуються показаннями допитаних свідків, які в свою чергу частково підтверджуються наданими відповідачем письмовими доказами, суд дійшов висновку, що надані докази є достовірними і достатніми та підтверджують поширення відповідачем в публічному доступі (чаті будинку з багатьма користувачами) вислови (судження) в очевидно брутальній та принизливій для позивача та її близької родички матері ОСОБА_4 , - формі.

Оскільки вислови відповідачки є її судженнями, у яких надано оцінку діями позивача та її особистості, такі судження не можуть вважатися інформацією, що може бути визнана недостовірною (правдивість якої може бути доведена) та підлягає спростуванню.

В зв`язку з цим в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Разом із цим, оскільки відповідач, висловлюючи свою суб`єктивну думку, допустила вислови у брутальній, принизливій для позивача та її матері формі, що принижує гідність та честь позивача, на відповідача має бути покладено обов`язок відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду.

Видалення повідомлень з образами з чату, що вбачається як з показів свідків так і зі змісту скріншотів, на яких частина повідомлень відповідача (користувач «Marina Shaslivoj», а.с.18-26 том. №1) нею видалені, свідчать про усвідомлення відповідачем протиправності такої поведінки та бажанням запобігти можливим негативним наслідкам, зокрема в результаті звернення позивача до суду, про що також відображено у вищезазначеній переписці.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу приниженням її честі, гідності та ділової репутації внаслідок висловлених образ вочевидь принизливого для позивача та її матері характеру, є частково обґрунтованими в доведеній частині поширення таких образ, а також в частині визначеного позивачем розміру відшкодування та підлягають частковому задоволенню.

Суд вважає, що заявлена позивачем вимога щодо відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 3000 гривень, що відповідає характеру та глибині заподіяної немайнової шкоди, яка полягає у простих душевних переживаннях з приводу протиправної поведінки відповідача. Крім того, визнання самого факту порушення права позивача є також частковим відшкодуванням заподіяної їй моральної шкоди. І визначений судом розмір відшкодуванням відповідає засадам виваженості, розумності та справедливості, не перевищує встановленого розміру мінімальної заробітної плати, тобто не становить для відповідача надмірний тягар.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 1536,80 гривень (а.с. 1) підлягають стягненню на її користь з відповідача, а також з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» щодо розміру судового збору за подання позову про захист честі гідності та ділової репутації немайнового характеру та відшкодування моральної шкоди на користь держави слід стягнути суму недоплаченого позивачем судового збору в розмірі 384,20 гривень: 1921 грн. (належний до сплати судовий збір - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб )- 1536,80 (фактично сплачений судовий збір)=384,20 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,223,258,259,263-265,266,273, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) в якості відшкодування завданої моральної шкоди 3000 гривень (три тисячі гривень) та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1536 гривень 80 копійок, а всього на загальну суму 4536 гривень 80 копійок (чотири тисяч п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір на користь держави в сумі 384 гривні 20 копійок (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст рішення суду не був вручений у день його виготовлення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 04.10.2021.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів