ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6076/21
провадження № 2/753/232/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Якусика О.В., за участю секретаря судових засідань Ганіної М.Д., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу у розмірі 34 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.10.2020 позивач дав в борг громадянину Узбекистану ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 34 000,00 грн., які відповідач зобов`язався повернути у строк до 31.12.2020, однак до теперішнього часу борг не повернув.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.04.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у поданій заяві представник позивача просив розглядати справу без їх участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив.

Як визначено ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 01.10.2020 ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 34 000,00 грн., які зобов`язався повернути до 31.12.2020, про що ним було складено письмову розписку.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як передбачено ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Дослідивши зміст розписки, суд вважає, що вона містить посилання на отримання позичальником грошей в борг із зобов`язанням їх повернення, дати отримання коштів та дати повернення, а отже підтверджує виникнення між сторонами правовідносин позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як слідує з матеріалів справи, на час звернення з позовом до суду відповідач не виконав зобов`язання за договором позики від 01.10.2020, грошові кошти у розмірі 34 000,00 грн. позивачу не повернув. Будь-яких належних та допустимих доказів належного виконання умов договору позики відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 34 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; громадянин Республіки Узбекистан; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП - не відомий).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29 серпня 2022 року.

Суддя О.В. Якусик