Провадження № 2/643/2030/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Харченко А.М.

за участю секретаря Аніщенко Ю.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму позики та пеню за договором позики від 19.06.2020. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.06.2020 між ним та відповідачем по справі у письмовій формі було укладено договір позики, за яким він передав позику у розмірі 254 783,76 грн., відповідач прийняв на себе зобов`язання повертати позику щомісячно до 19-го числа рівними частинами та, окремо, до 19.06.2021 року ще 192 961,23 грн. У зв`язку із порушенням ОСОБА_2 умов договору щодо повернення частини позики до 19-го числа, позивач просить стягнути з відповідача достроково частину позики, що залишилась несплаченою у розмірі 232 302,84 грн. та пеню у розмірі 122 296,16 грн.

Ухвалою суду від 22.12.2020 відкрито провадження по цивільній справі за вказаним позовом, визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволені позовних вимог посилаючись на те, що ще 11.05.2018 між ним та ОСОБА_3 було укладено договір позики, за яким він взяв у борг 58 800,00 грн., та договір іпотеки, предметом якого була його квартира, до кінця 2019 року він щомісячно виконував свої зобов`язання за цим договором позики, разом з тим, після початку карантину та втратою ним та його матір`ю роботи, з його сторони почали виникати прострочення платежів. Під тиском звернення стягнення на квартиру він, 19.06.2020 уклав із ОСОБА_1 договір позики, який поставив його у вкрай невигідне становище та такий договір був вчинений ним під впливом тяжкої обставини втрати роботи. Крім того, відповідач заперечує сам факт отримання у позику грошових коштів розміром 254 738,76 грн. З цих підстав він вважає договори позики та іпотеки від 19.06.2020 недійсними.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, де він зазначив, що відповідач отримав грошові кошти перед підписанням договору позики від 19.06.2020, а інші підстави для відмови у задоволені позовних вимог, на які посилається відповідач є неаргументовані. Крім того, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.02.2021 у справі № 643/18421/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору позики від 19.06.2020 та договору іпотеки від 19.06.2020 недійсними, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 19.06.2020 між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець, до укладення цього договору, передав позичальнику грошові кошти в розмір 254 783,76 грн. (а.с. 5).

Згідно з пунктом 1 Договору позики, відповідач зобов`язався повертати грошові кошти відповідно з графіком до 19 числа кожного місяця з липня 2020 до травня 2021 рівними частинами по 5 620,23 грн. та до 19.06.2021 року здійснити остаточний платіж у розмірі 192 961,23 грн.

Відповідач до 19.11.2021 повернув позивачу 22 480,92 грн., після чого, всупереч умовам договору, свої зобов`язання не виконує, в зв`язку з чим, у нього утворилась заборгованість, яка станом на 09.12.2020 складає: сума неповернутої позики у розмірі 232 302,84 грн. та пеня за період з 24.11.2020 до 09.12.2020 у розмірі 122 293,16 грн.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Пунктом 6 договору позики від 19.06.2020 встановлено, що за прострочення виконання своїх зобов`язань Позичальник повинен сплатити на користь Позикодавця штраф пеню) в розмірі 3 (три) відсотки від суми позики, за кожен день прострочення починаючи з п`ятого дня.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання відповідача на те, що договір позики від 19.06.2020 є недійсним, суд відхиляє, оскільки рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.02.2021 у справі № 643/18421/20 ОСОБА_2 було відмовлено у задоволені позовних вимог до ОСОБА_1 про визнання договору позики від 19.06.2020 та договору іпотеки від 19.06.2020 недійсними, при цьому підстави для визнання договорів недійсними є аналогічними з підставами, на які відповідач посилається у відзиві на позовну заяву по даній справі.

Враховуючи викладене, та, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає можливим позов ОСОБА_1 задовольнити, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 19.06.2020 у розмірі 232 302,84 грн. та пеню у розмірі 122 293,16 грн., а всього стягнути 354 599 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору при пред`явленні даного позову у розмірі 3 546,0 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 80, 81, 263, 265, 279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , суму заборгованості за договором позики від 19.06.2020 у розмірі 354 599 (триста п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 3 546 (три тисячі п`ятсот сорок шість) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя А.М. Харченко