Справа № 369/6507/21
Провадження №2/369/4135/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Фінагеєвої І. О.,

при секретарі Бікус С.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні повторно заявлене клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі №369/6507/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , про зобов`язання здійснити демонтаж аварійної огорожі,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Києво-Святошинського районного суду перебуває вказана цивільна справа №369/6507/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , про зобов`язання здійснити демонтаж аварійної огорожі.

Представником відповідача в судовому засіданні було заявлено клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання обгрунтоване тим, що на переконання відповідача ОСОБА_2 на момент звернення позивача із вказаним вище позовом до суду предме спору відсутній.

На підсаві вище наведенного представник відповідача, просив суд закрити провадження у справі №369/6507/21 на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України.

У судовому засіданні представник позивача клопотання про закриття провадження просив залишити без задоволення.

У судовому засіданні представник відповідача та відповідач просили клопотання про закриття провадження у справі задовольнити, з підстав зазначених у клопотанні.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадження суду перебуває цивільна справа №369/6507/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , про зобов`язання здійснити демонтаж аварійної огорожі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, на яку посилається представник відповідача у своєму клопотанні про закриття провадження у справі, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України обумовлено змінами до статті 124 Конституції України, згідно з якими юрисдикція судів поширюється лише на будь-який юридичний спір.

Проте, поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) до тлумачення поняття «спору про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися по суті технічно, а тому слід подавати сутнісне, а не формальне значення.

Прикладом відсутності предмету спору можуть бути дії сторін, чи обставини, якщо неврегульовані спірні питання відсутні.

До аналогічного висновку дійшов Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 17 червня 2020 року у справі №715/974/13-ц, який є обов`язковим до врахування у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Враховуючи викладене, а також те, що в обгрунтуванні клопотання про закриття провадження у справі представник відповідача зазначає, що зведений паркан відповідача не є об`єктом самочинного будівництва, тому застосуваня до нього норм самочинного будівництва є неможливим та те, що позивачем не доведено, що даний паркан неможливо перебудувати, та він буде відповідати вимогам надійності і безпечної експлуатації, суд приходить до висновку, що всі ці обставини можуть бути перевірені в суді під час розгляду справи по суті та встановленні в результаті цього факти будуть враховуватися при постановленні судового рішення.

В зв`язку з наведеним, заявлене клопотання представника відповідача не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.255,258-261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі №369/6507/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , про зобов`язання здійснити демонтаж аварійної огорожі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.О. Фінагеєва