Справа №295/9134/21
11.11.2021 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в скалді:
головуючого судді Перекупка І.Г.,
при секретарі судового засідання Капустинській Г.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом за позовом поданим представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -
16.07.2021 до суду надійшла дана позовна заява в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) матеріальні збитки, завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в сумі 66 782,03 грн. (шістдесят шість тисяч сімсот вісімдесят дві гривні три копійки).
В обґрунтування позову позивач зазначає, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 24.03.2021 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361 та ч.2 ст. 185 КК України, та призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді З років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75 та 76 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до вироку суду, у невстановлений слідством день та час, перебуваючи в невстановленому місці ОСОБА_3 , оглянувши викрадений у ОСОБА_1 мобільний телефон марки «Huawei Y5 II», виявив на останньому додаток «Приват24», який був прив`язаний до фінансового номеру «Vodafon» НОМЕР_3 , сім-картка якого знаходилась у вищевказаному телефоні. В цей, день, час та місці у ОСОБА_3 виник з корисливих мотивів злочинний умисел направлений на несанкціоноване втручання у роботу автоматизованої системи з метою підробки та спотворення процесу обробки інформації, що призвело до порушення встановленого порядку маршрутизації інформації та направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_1 .
ОСОБА_3 , знаходячись у невстановленому місці, з використанням логіну номер телефону НОМЕР_3 та вигаданого ним паролю до автоматизованої системи віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24» (база даних - програмно-апаратний комплекс банку, що забезпечує здійснення клієнтом операцій по рахунках/картках/вкладах і містить інформацію про клієнта, достатню для його ідентифікації та аутентифікації відповідно договору), яка згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, користуючись комп`ютером, здійснив несанкціонований доступу до інформації, яка зберігається та обробляється в автоматизованій системі, чим ввів в оману вказану систему віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24» ПАТ КБ «ПриватБанк», видавши себе за потерпілу ОСОБА_1 та в подальшому перерахував з належного їй карткового рахунку № НОМЕР_4 на картковий рахунок його знайомого ОСОБА_4 № НОМЕР_5 грошові кошти в загальній сумі 42 227 грн. 11 коп., при цьому спотворив інформацію про належного користувача облікового запису не маючи законного доступу до нього.
В подальшому, ОСОБА_3 , утримуючи викрадені грошові кошти при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився викраденими коштами на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_1 , майнової шкоди на загальну суму 42 227 грн. 11 коп.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у несанкціонованому втручанні в роботу автоматизованих систем, що призвело до витоку та спотворення процесу обробки інформації, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України.
Своїми умисними діями, які виразились у таємних викраденнях чужого майна (а саме належних ОСОБА_1 грошових коштів), вчинених повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до вироку суду, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав, що вчинив інкриміновані діяння. Вказав, що грав у букмекерській конторі, де і викрав мобільний телефон потерпілої ОСОБА_1 . Через декілька днів виявив у телефоні додаток «Приват 24», перевірив його та вирішив зняти грошові кошти, які перерахував на картку свого знайомого ОСОБА_4 , якою в той час користувався.
При цьому, грошові кошти в сумі 42 227 грн. 11 коп., які ОСОБА_3 25.06.2018 перерахував з карткового рахунку ОСОБА_1 на картковий рахунок, належний його знайомому ОСОБА_4 , були кредитними коштами, які були викрадені ОСОБА_3 спершу шляхом використання кредитного ліміту, встановленого на картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_4 , а після цього - внаслідок 6-ти зарахувань на картковий рахунок ОСОБА_1 кредитних коштів шляхом оформлення послуги «Миттєва розстрочка» та подальшого перерахування вказаних коштів на картковий рахунок № НОМЕР_5 , належний знайомому ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .
Внаслідок крадіжки ОСОБА_3 грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 , Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк» після 25.06.2018 на суму викрадених ОСОБА_3 коштів почав нараховувати ОСОБА_1 відсотки за використання кредитного ліміту та пеню за прострочку за кредитом, внаслідок чого сума коштів, яку ОСОБА_1 була зобов`язана повернути банку, значно зросла.
Після цього, банком на початку 2019 року було подано позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (що складається із суми грошових коштів, викрадених ОСОБА_3 , та суми нарахованих на той час банком пені та відсотків).
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 27.05.2019 по справі № 278/606/19 позов банку було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 61 060 грн. 09 копійок.

Однак після стягнення в судовому порядку вказаної суми коштів банк продовжив нараховувати ОСОБА_1 пеню та відсотки, які щомісяця ставали все більшими та у серпні 2019 року загальна сума викрадених ОСОБА_3 коштів та нарахованих банком пені та відсотків перевищила 90 000 грн.

Від представника позивача надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами справи, просив вимоги задовольнити, не заперечував щодо винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним, що підтверджено матеріалами справи.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частина 1 ст. 280 ЦПК України встановлює, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 24.03.2021 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361 та ч.2 ст. 185 КК України, та призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді З років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75 та 76 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням та ОСОБА_5 строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час судового розгляду встановлено, що в провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебувало кримінальне провадження № 295/18426/19 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 185 КК України.

За результатами розгляду вищевказаного кримінального провадження Богунським районним судом м. Житомира 24.03.2021 постановлено вирок, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 185 КК України. Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України при сукупності кримінальних правопорушень визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Вказаний вирок учасниками провадження до суду апеляційної інстанції не осаджувався та втупив у законну силу 27.04.2021.

Згідно диспозиції ч.1 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за вказаною частиною статті настає у разі таємного викрадення чужого майна (крадіжки).

Як вбачається з описової частини вищевказаного вироку, судом під час розгляду кримінального провадження № 295/18426/19 встановлено, що у невстановлений слідством день та час, перебуваючи в невстановленому місці ОСОБА_3 , оглянувши викрадений у ОСОБА_1 мобільний телефон марки «Huawei Y5 II», виявив на останньому додаток «Приват24», який був прив`язаний до фінансового номеру «Vodafon» НОМЕР_3 , сім-картка якого знаходилась у вищевказаному телефоні. В цей, день, час та місці у ОСОБА_3 виник з корисливих мотивів злочинний умисел направлений на несанкціоноване втручання у роботу автоматизованої системи з метою підробки та спотворення процесу обробки інформації, що призвело до порушення встановленого порядку маршрутизації інформації та направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_1 ..

ОСОБА_3 , знаходячись у невстановленому місці, з використанням логіну номер телефону НОМЕР_3 та вигаданого ним паролю до автоматизованої системи віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24» (база даних - програмно-апаратний комплекс банку, що забезпечує здійснення клієнтом операцій по рахунках/картках/вкладах і містить інформацію про клієнта, достатню для його ідентифікації та аутентифікації відповідно договору), яка згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, користуючись комп`ютером, здійснив несанкціонований доступу до інформації, яка зберігається та обробляється в автоматизованій системі, чим ввів в оману вказану систему віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24» ПАТ КБ «ПриватБанк», видавши себе за потерпілу ОСОБА_1 та в подальшому перерахував з належного їй карткового рахунку № НОМЕР_4 на картковий рахунок його знайомого ОСОБА_4 № НОМЕР_5 грошові кошти в загальній сумі 42 227 грн. 11 коп., при цьому спотворив інформацію про належного користувача облікового запису не маючи законного доступу до нього.

В подальшому, ОСОБА_3 , утримуючи викрадені грошові кошти при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився викраденими коштами на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_1 , майнової шкоди на загальну суму 42 227 грн. 11 коп.

Згідно ч.6 ст.82 ЦК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з вищевказаного вироку, потерпіла відмовилася від цивільного позову у зв`язку з повним відшкодуванням спричиненої шкоди.

Згідно ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушення, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим в позовній заяві не міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідача. Відтак, судові витрати залишаються за позивачем.

Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Приймаючи до уваги, що позивач при зверненні до суду з даною позовною заявою, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», був звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди, та враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне, з урахуванням вимог ч.1, ч.6 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок.

На підставі викладеного, відповідно до ст.22, 1166, 1177 ЦК України та керуючись ст.4, 12, 13, 28, 76-82, 89, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву подану представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 66 782,03 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Заочне рішення позивачем може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя І.Г. Перекупка