Єдиний унікальний номер судової справи: 472/1389/19
Провадження № 22-ц/812/399/21 Суддя - доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства «ОТП Банк»

на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Орленко Л.О. в приміщенні того ж суду о 16 год. 41 хв. по справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» (надалі - АТ «ОТП Банк») до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л а :

01 листопада 2019 року АТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 25 грудня 2012 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір № про надання споживчого кредиту у сумі 1 321 грн. на споживчі цілі та придбання послуг зі сплатою 12% річних.

Банк повністю виконав взяті на себе зобов`язання за договором, натомість в порушення умов кредитного договору позичальниця від своєчасного виконання зобов`язань ухиляється, у зв`язку з чим станом на 08 жовтня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 26 358,75 грн., яка складається з: 36 375,86 грн. - використання кредитних коштів; 1 848,30 грн. - плата обслуговування та sms; 38 440,46 грн. відсотки за користування кредитними коштами; 3 415 штраф; 53 693,43 грн. - надходження коштів на рахунок.

Посилаючись на викладене та на те, що вимога банку, яка направлена на адресу позичальниці 26 березня 2019 року про добровільне погашення заборгованості залишилась без виконання, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № від 25 грудня 2012 року у розмірі 26 358,75 грн.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2020 року у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що Банк не надав суду доказів, які б свідчили про наявність у відповідачки заборгованості за кредитним договором №2 002055422 від 25 грудня 2012 року, зокрема не надано розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором.

Не погодившись з рішенням суду представник АТ «ОТП Банк» Гончаренко І.О. подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем надані всі необхідні документи, розрахунок заборгованості, які підтверджують отримання кредитної картки та наявність заборгованості у відповідачки.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Вендель О.М. просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судове засідання сторони не з`явились, про місце й час розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Вендель О.М. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідачки.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 25 грудня 2012 року ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № , відповідно до умов якого Банк надав позичальнику споживчий кредит у розмірі 1 321 грн. на споживчі цілі та придбання послуг, строк кредиту 6 місяців, розмір процентної ставки 12% річних. За кредитні кошти позичальник купує товар - телевізор «Мірта» (а.с. 4-6).

Відповідно до п. 1.2.1. Договору для придбання товару та послуг банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним Договором та Додатком № 1 «Графік платежів».

Згідно з п.п. 1.4.1., 1.4.2., 1.4.5., 1.5.1 Договору позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту та виконати всі інші встановлені договором зобов`язання не пізніше 25 червня 2013 року.

Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів. За обслуговування кредиту позичальник щомісяця, після закінчення строку дії визначеного цим договором пільгового періоду, одночасно з погашенням суми кредиту і процентів сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів. За порушення позичальником строків або суми сплати щомісячного платежу, з дня, наступного за датою платежу, визначеною графіком платежів, позичальник сплачує штраф за кожен факт порушення 25 грн.

Як встановлено судом та не заперечуєтеся сторонами вказані кошти позивачкою були погашені своєчасно.

Відмовляючи у задоволенні вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Банком не заявлялись вимоги про стягнення заборгованості за договором № від 05 липня 2013 року про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток, а тому суд не може вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

Між тим, з таким висновком суду погодитися не можна з огляду на таке.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Як на підставу задоволення своїх вимог, позивач посилається на наявність у позичальниці ОСОБА_1 перед банком заборгованості у розмірі 26 358,75 грн., яка виникла саме на підставі договору про надання споживчого кредиту № від 25 грудня 2012 року.

Так, договором про надання споживчого кредиту № від 25 грудня 2012 року передбачено видача та обслуговування кредитної картки позичальника (розділ 2).

Згідно п.2.1. Банк та позичальник підтверджують факт укладання між ним Договору про видачу та обслуговування міжнародних пластикових карток (приватних) на підставі Правил користування кредитної карткою MasterCard Standard, що розміщені на Інтернет сайті Банку (www otpbank com. ua. «Правила») та на умовах викладених в цьому розділі (надалі-Угода).

За умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та прийняття банком позитивного рішення щодо надання держателю кредиту, банк: відкриває держателю картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу MasterCard Standard, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки (2.2., 2.2.1).

В порядку передбаченою Угодою Банк надає позичальнику кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії до карткового рахунку у розмірі, що передбачений Угодою, а позичальник приймає кредит і зобов`язується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені Угодою (п.2.2.2).

Отримання, обслуговування та погашення кредиту позичальником відбувається через картковий рахунок. Розмір кредитного ліміту складає 1000 грн. В будь-який час строку дії цього договору банк має право змінити розмір кредитного ліміту (зменшити чи збільшити) без зазначення причин такої зміни. Строк дії кредитної лінії становить 3 роки з моменту підписання банком і позичальником цього Договору (п.2.3,2.4,2.5).

За користування кредитом в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом Банк нараховує проценти в розмірі встановленими Тарифами Банку та на дату укладання Угоди розмір процентів становить 2,49 % на місяць по операціях розрахунків карткою за товари та послуги в мережі Інтернет та 3,49% на місяць по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15 % за день (п.2.9).

З наданого АТ «ОТП Банк» розрахунку заборгованості, вбачається, що 05 липня 2013 року на підставі договору № ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) (а.с.14-21).

На підставі вказаного карткового рахунку на ім`я ОСОБА_1 було видано платіжні картки MasterCard Standard MARIIA MINKA * НОМЕР_2 та MasterCard Standard MARIIA MINKA ******7846, що підтверджується звітом-рахунком за період з 25.12.2012 по 01.04.2021 р., наданим позивачем на вимогу апеляційного суду.

Згідно вказаного вище розрахунку прослідковуються, що починаючи з липня 2013 року ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, шляхом зняттям готівки в банкоматах та оплата товарів/послуг.

Отже, встановлене свідчить про те, що на підставі укладеного між сторонами договору про надання споживчого кредиту № від 25 грудня 2012 року ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок та видано кредитні картки, якими остання постійно користувалась.

У зв`язку, з неналежним виконанням відповідачкою кредитних зобов`язань щодо своєчасної сплати кредитних коштів та відсотків за користування грошима станом на 08 жовтня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 26 358,75 грн.

Враховуючи встановлене та вимоги вказаних вище норм вимоги позивача про стягнення кредитної заборгованості з відповідачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Визначаючи розмір заборгованості, колегія виходить з наступного.

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 08 жовтня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 26 358,75 грн., яка складається з тіла кредиту 21 122,45 грн., штрафу 3 425 грн., а також плати за обслуговування - 1 848,30 грн. з урахуванням відсотків - 38 440,02 грн., використаних коштів 36 375,86 грн. та сплати коштів 53 693,43 грн.

Між тим, умовами договору, а саме розділом на підставі якого було видано кредитні карки ОСОБА_1 не передбачено нарахування штрафу за порушення кредитних зобов`язань.

Згідно п.2.10 розділу 2 Договору за здійснення розрахункового обслуговування у відповідності до умов угоди та цього Договору банк стягує плату у розмірі, передбаченому Тарифами банку, однак Тарифи, підписані сторонами де було б встановлено розмір плати за обслуговування, позивачем не надані.

За такого, у Банка відсутні підстави для стягнення з відповідачки штрафу у розмірі - 3 425 грн. та плати за обслуговування - 1 848,30 грн.

Таким чином, розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача з урахуванням черговості погашення кредитних коштів відповідно до вимог ст. 534 ЦК України становить 21 122,45 грн. та яка розрахована наступними чином: (53 693,43 грн. сплачені кошти 38 440,02 грн. нараховані відсотки = 15 253,41 грн.); (36 375,86 грн. отримані кошти 15 253,41 грн.).

За таких обставин, рішення суду на підставі п.1ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позову шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача кредитної заборгованості за договором № від 25 грудня 2012 року у розмірі 21 122,45 грн., яка складається з тіла кредиту.

На підстав ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам 80,1% у розмірі 3 846,73 грн. (1 538,72 грн. за подання позову (1921 грн. х 80,1%) + (2 308,01 грн. за апеляційну скаргу (2 881,5 грн. х 80,1%).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити частково.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серія НОМЕР_4 , виданий Веселинівським РВ УМВС України в Миколаївській області 14 березня 2001 року, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» (, МФО 300528) кредитну заборгованість за договором № від 25 грудня 2012 року станом на 08 жовтня 2019 року в розмірі 21 122,45 грн., яка складається з тіла кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» судовий збір у розмірі 3 846,73 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 23 квітня 2021 року.