Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/490/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання - Роман К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 до Виноградівської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , звернулися до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Виноградівської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Виноградів помер батько позивачів ОСОБА_4 , який залишив заповіт на користь позивачів. Після смерті батька позивачів відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 . У визначений законом строк позивачі звернулися до державного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їм було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. За таких обставин позивачі звернулися до суду із даним позовом про визнання за кожним із них права власності на 1/2 частину спадкового майна у порядку спадкування за заповітом.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, однак позивачка ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подали до суду письмові заяву про підтримання позовних вимог та проведення судового засідання у їх відсутність.

Відповідач будучи повідомленим про день, час та місце проведення судового засідання належним чином, в судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність.

Третя особа будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання також не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Виноградів помер батько позивачів ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть від 03.09.2019 року серії НОМЕР_1 .

За час свого життя спадкодавець залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. 25.09.2018 року за реєстровим номером 556, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося заповів у рівних долях дочці ОСОБА_1 та сину ОСОБА_2 , позивачам по справі.

Заповіт заповідачем не змінено і не скасовано, що стверджується витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 04.02.2021 року.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. 20.09.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за реєстровим номером 547 і яке батько позивачів успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_5 , 1938 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином позивачі є спадкоємцями за заповітом.

Крім позивачів спадкоємцем за законом першої черги щодо спадкового майна є дружина спадкодавця - мати позивачів ОСОБА_3 , яка на спадкове майно не претендує.

Суд констатує, що позивачі після смерті свого батька відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємці за заповітом спадщину прийняли, оскільки на день смерті спадкодавця були зареєстровані та проживали з ним в спадковому будинку.

Крім цього позивачі звернулися до Виноградівської державної нотаріальної контор із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

В зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця, позивачі звернулася до державного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, де їм надано лист-відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стверджується листом державного нотаріуса за № 52/01-16 від 04.02.2021 року.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок та довідки КП «Виноградівського РБТІ» №1162 від 15.12.2021 року, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , будівництвом завершений. Рік будівництва будинку - 1960.

Загальна корисна площа житлового будинку становить 60,4 кв.м , в тому числі житлова 46,9 кв.м .

Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 р. вказаний будинок рахується за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 15.08.1991 року.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 1216, 1220, 1222, 1225, 1233, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийТ. Ю. Левко