Справа № 366/624/21
Провадження № 2/366/384/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 травня 2021 року Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого-судді: Гончарука О.П.,

при секретарі - Онищенко В.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в смт.Іванків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат - Мустіпан Ольга Володимирівна до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю.

Свої позовні вимоги мотивувує тим, що 07.04.1999р. на підставі рішення виконавчого комітету №8 Блідчанської сільської ради народних депутатів від 20.11.1998р. ОСОБА_2 був виданий державний акт на право приватної власності на землю, земельної ділянки, що розташована на території стов «Медик-2» Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області. Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 01.07.1988 року, але шлюб було розірвано 07.03.2000 року. 10.10.2003 року ОСОБА_2 не має, тому його майна ніхто не успадкував. Позивач з 07.04.1999р. користується земельною ділянкою площею 0,098га, в СТОВ «Медик-2» (з 2015 року - СТ «Медик-2015») Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області та з жовтня 2003 року є членом Садівничого Товариства «Медик-15». Станом на теперішній час, земельна ділянка площею 0,098га, яка розташована на території садового товариства «Медик-2» в адміністративних межах Блідчанської сільської ради рахується за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Позивач звернулась до Іванківської районної державної адміністрації Київської області для передання їй у власність вказаної земельної ділянки. Її звернення було перенаправлено до ГУ Держгеокадастру у Київській області, на яке отримана відповідь, що передача у власність земельні ділянки виключно із земель державної власності, а вказана земельна ділянка передана у власність. З 1999р. позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє земельною ділянкою за адресою: СТ «Медик-2015» Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області. В зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача - адвокат Мустіпан О.В., в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у яких позовні вимоги просили вирішити на розсуд суду, розглянути справу без їх участі.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК).

Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року.

При цьому, суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови).

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 4,5 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, (п. 13 Постанови).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови).

Відповідно до пункту 9 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Такий спосіб виникнення права власності, як набувальна давність можливий за умови сукупності обставин, зазначених в ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчитись визначений законом строк, який для нерухомого майна складає десять років. Відкритість та безперервність означають, що особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні, а також що протягом встановленого законом строку титульний володілець не заявляв вимог про повернення йому майна.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 334 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред`явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності.

07.04.1999р. на підставі рішення виконавчого комітету №8 Блідчанської сільської ради народних депутатів від 20.11.1998р. ОСОБА_2 був виданий державний акт на право приватної власності на землю, земельної ділянки, що розташована на території СТОВ «Медик-2» Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області /7-8/.

Дніпровський районний у міста Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), розглянувши заяву Мустіпан О.В. про надання інформації про державну реєстрацію шлюбу, зазначили, що виявлено актовий запис про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис №832 від 01.07.1988 року складений Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Даний актовий запис розірвано, актовий запис про розірвання шлюбу №188 від 07.03.2000р. складений Дніпровським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) /а.с.12-13/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 /11/.

Із довідки СТ «Медик-2015» ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , про те, що з 07.04.1999р. користується земельною ділянкою площею 0,098га в СТОВ «Медик-2» 9з 2015 року - СТ «Медик-2015») Блідчанської с/р Іванківського району Київської області та з жовтня 2003 року з членом Садівничого Товариства «Медик-2015». Членські внески сплачені в повному обсязі /а.с.9/.

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області №444 від 24.07.2020р. ОСОБА_1 , вбачається, що земельна ділянка площею 0,098га, яка розташована на території садового товариства «Медик-2» в адміністративних межах Блідчанської сільської ради рахується за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Будь-які які докази, якими спростовуються встановлені в судовому засіданні обставини, викладені позивачем, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 добросовісно володіє майном особисто останні 22 роки, вона відкрито користується земельною ділянкою та утримує її. Обставин, які б свідчили про заборону чи обмеження набуття у власність позивачем земельної ділянки, судом не встановлено.

Частиною 4 ст. 344 ЦК України передбачено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77, 81, 82, 247, 263, 265 ЦПК України, ст. 11, 15, 16, 328, 344 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку площею 0,098га, що розташована за адресою - СТ «Медик-2015» у с.Блідча Іванківського району Київської області (колишня назва: Блідчанська сільська рада Іванківського району Київської області), за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Повний текст рішення виготовлено 17.05.2021р.

Суддя: О.П. Гончарук