ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/2872/19 Номер провадження 22-ц/814/976/21Головуючий у 1-й інстанції Тесленко Т. В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.

суддів : Панченка О.О., Пікуля В.П.

розглянувши в письмовому провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Меркулової В.В.

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 лютого 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) від 27.12.2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 11 928, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та Правилами і Тарифами Банку складає між нею та банком кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, тоді як відповідач допустила прострочення сплати чергових платежів, процентів та комісії. Станом на 19.11.2019 року кредитна заборгованість ОСОБА_1 становить 29 256,32 грн., з яких: заборгованість за кредитом 11 928,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 7968,21 грн., заборгованість за пенею 13 068,83 грн.

Банк просив стягнути на його користь вказані суми з ОСОБА_1 , а також судові витрати.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 лютого 2021 року в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні Генеральної угоди Банк використав факсимільне відтворення підпису на договорі, на що відповідач своєї згоди не надавала. Суд прийшов до висновку, що Генеральна угода є нікчемною, тому підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» не знайшов.

В апеляційній скарзі, АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване судове рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не звернув увагу на те, що сторонами погоджено, що при укладенні генеральної угоди банк використовує факсимільне відтворення підпису голови правління банку, а також відтворення відбитку печатки банку технічними друкованими пристроями. Отже сторони дотримали вимог щодо письмової форми правочину відповідно до статті 207 ЦК України. З вимогами про розірвання договору, незгодою з умовами угоди позичальник не звертався. Зазначає, що позичальник користувалася коштами банку та частково виконала зобов`язання за кредитним договором.

Також, посилається на правові позиції Верховного Суду у справі № 143/228/17, які судом не враховані.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, 27.12.2012 року ОСОБА_1 підписала текст Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт. (а.с. 9)

Зі сторони ПАТ КБ «ПриватБанк» використано факсимільне відтворення підпису Голови Правління ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 , а також відтворено відбиток печатки ПАТ КБ «ПриватБанк» технічними друкованими засобами. Підписання документа саме у такий спосіб визнали обидві сторони, крім того, про це зазначено у пункті 1.8. Генеральної угоди.

Згідно тексту Генеральної угоди вбачається, що вона укладена з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № SAMDN2180 від 23.05.2005 року (Договір 1), № SAMDN0269 від 21.07.2008 року (Договір 2). Згідно із пунктами 1.1.1, 1.1.2 цієї угоди сторони домовилися стосовно Договору 1: зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: проценти на 978,21 грн, комісію на 0,0 грн, пеню на 0,0 грн, штраф на 593,3 грн. Заборгованість за Договором 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 6898,9 грн. Дата остаточного погашення заборгованості по договору 1 31.12.2017р.

Згідно із пунктами 1.2.1 цієї угоди сторони домовилися стосовно Договору 2: зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: проценти на 1843,46 грн, комісію на 0,0 грн, пеню на 0,0 грн, штраф на 0,0 грн. Заборгованість за Договором 2 з дати підписання Генеральної угоди складає 5837,6 грн. Дата остаточного погашення заборгованості по Договору 2 31.12.2017р.

Відповідно до пунктів 1.5-1.7. підписання цієї Генеральної угоди не є рішенням банку про анулювання заборгованості позичальника. Всі інші умови Договорів, котрі не суперечать розділу «Реструктуризація заборгованості» цієї Генеральної угоди, залишаються незмінними. Ця Генеральна угода в частині розділу «1.Реструктуризація заборгованості» діє в межах строку дії Договорів 1, 2.

Згідно із пунктом 2.1 Генеральної угоди банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 11928 грн на строк 60 місяців з 27.12.2012 року по 31.12.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на споживчі цілі в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у встановлені у заяві, Умовах та Правилах строки. Погашення заборгованості відбувається починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 304,53 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності до Умов та правил. Остання дата погашення 31.12.2017р.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що банк не навів жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 надала свою письмову згоду на використання банком факсимільного відтворення підпису, як того вимагає положення частини третьої статті 207 ЦК України. Оскільки, Банком не було дотримано вимог 207 ЦК України, вважав, Генеральну угоду недійсною у зв`язку з її нікчемністю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Якщо письмова форма не дотримана, то такий кредитний договір є нікчемним.

Вимоги до письмової форми правочину встановлені у статті 207 ЦК України. Так, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частини друга-третя статті 207 ЦК України).

Отже, використання факсимільного відтворення підпису на договорі можливе лише за умов: якщо для конкретного випадку це прямо передбачено законом чи іншим актом цивільного законодавства, або існує письмова згода сторін на використання факсиміле, в якій відображені зразки такого факсимільного відтворення підпису.

Аналогічний спір з приводу використання факсимільного відтворення підпису розглядав Верховний Суд (постанова Верховного Суду від 07 листопада 2018 у справі № 752/10447/17-ц).

В Постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 677/70/19 року, також висловлена позиція, щодо використання Банком факсимільного відтворення підпису.

Суд першої інстанцій обґрунтовано виходив з того, що банк не навів жодних доказів на підтвердження того, що відповідач надала свою письмову згоду на використання банком факсимільного відтворення підпису, як того вимагає положення частини третьої статті 207 ЦК України.

Без такої згоди Генеральна угода не може вважатись такою, що містить підписи обох сторін, вимоги щодо письмової форми правочину не дотримані, тому Генеральна угода, в силу закону є нікчемною.

Суд обґрунтовано відхилив доводи банку про можливість відтворення факсимільного підпису технічними друкованими засобами у зв`язку з тим, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 надала письмову згоду на використання банком факсимільного відтворення підпису.

З тексту Генеральної угоди, зокрема, з преамбули та розділу 1 «Реструктуризація заборгованості», вбачається, що ця угода укладена з метою виконання зобов`язань по кредитному договору № SAMDN2180 від 23.05.2005 року та № SAMDN0269 від 21.07.2008 року. Зобов`язання за додатковим договором є похідними від основного зобов`язання.

ОСОБА_1 заперечувала укладення будь-яких кредитних договорів із банком. На підтвердження існування основного зобов`язання банком не надано до суду оригінали кредитних договорів № SAMDN2180 від 23.05.2005 року та № SAMDN0269 від 21.07.2008 року. Банком надано лише копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 30.06.2008 року, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 27.12.2012 року та виписки із рахунку станом на 07.09.2020 року за договором б/н, без зазначення повного номеру основної картки та рахунку.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що Генеральна угода від 27.12.2012 року укладена з метою виконання підписаної відповідачкою анкети-заяви від 30.06.2008 року.

Банком не надано до суду підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг. Умови та Правила надання банківських послуг, на які позивач посилається, як на умови кредитного договору, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не підтверджено, що саме з такими Умовами була ознайомлена ОСОБА_1 .

Отже, надані АТ КБ «ПриватБанк» документи не свідчать про існування між сторонами кредитних зобов`язань.

В апеляційній скарзі банк посилається на те, що сторонами погоджено те, що при укладенні генеральної угоди банк використовує факсимільне відтворення підпису голови правління банку, а також відтворення відбитку печатки банку технічними друкованими пристроями. Отже сторони дотримали вимог щодо письмової форми правочину відповідно до статті 207 ЦК України.

Вказані доводи суд відхиляє, оскільки матеріали справи не містять такого погодження.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, розглянувши справу на підставі наданих доказів, дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по генеральній угоді від 27.12.2012 року.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не вбачається.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Меркулової В.В. залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 27.04.2021 року

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль