Справа № 487/836/21
Провадження № 2/487/1359/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

13.05.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря Щербатюк М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник адвокат Труба Клавдія Борисівна до ОСОБА_2 про скасування арешту на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник адвокат Труба К.Б., звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд зняти арешт нерухомого майна, що належало ОСОБА_2 , накладений у відповідності до ухвали без номеру від 12 березня 1987 року Народного суду Заводського району, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №3496488 21 липня 2006 року реєстратором Перша миколаївська державна нотаріальна контора.

Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина в тому числі і на 2/3 частини будинку АДРЕСА_1 . У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом було заведено спадкову справу №505/2008 та 23.09.2009 року видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину на будинок АДРЕСА_2 . Оформити спадкові права на 2/3 частини будинку АДРЕСА_2 позивач не змогла через наявність арешту на вказаний будинок. Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешти, 21 липня 2006 року за №3496488 реєстратором Перша Миколаївська державна нотаріальна контора був зареєстрований арешт, накладений ухвалою Заводського суду Заводського району від 12.03.1987 року. Власником зазначена ОСОБА_2 , яка мала у власності 1/3 частину вказаного будинку. Вважає, що оскільки наявність вказаного арешту позбавляє її можливості оформити право власності на спадкове майно та на даний час необхідність в його накладенні відпала, просить суд скасувати арешт на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, від її представника адвоката Труби К.Б. до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив до суду не надала, у зв`язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 26.12.2007 року.

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на 2/3 частини будинку АДРЕСА_1 .

У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Железняковою О. було заведено спадкову справу №505/2008 та 23.09.2009 року видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину на будинок АДРЕСА_2 .

Оформити спадкові права на 2/3 частини будинку АДРЕСА_2 позивач не змогла через наявність арешту на вказаний будинок.

Так, відповіддю щодо надання роз`яснень №369/01-16 від 20.05.2020 року державним нотаріусом Осиповій Т.О. було роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 після смерті її матері ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_2 не є можливим, так як за результатами перевірки фактів відсутності (наявності) заборон або арешту на спадкове майно нотаріусом виявлено, що у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься запис про арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_2 , власником якого являється ОСОБА_3 .

Згідно з витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешти №31900713 від 23.06.2011 року, за параметрами запиту: права власності, інші речові права, іпотек, обтяжень за адресою: АДРЕСА_2 містяться такі відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 3496488; зареєстровано: 21.07.2006 14:33:20 за №3496488 реєстратором: Перша Миколаївська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: ухвала б/н, 12.03.1987 року, Народний суд Заводського району; об`єкт обтяження: будинок за адресою: АДРЕСА_2 ; власник: ОСОБА_2 .

Рішенням народного суду Заводського району м. Миколаєва від 22.03.1988 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до відділу соціального забезпечення виконкому Заводського райвиконкому м. Миколаєва про визнання свідоцтва про право особистої власності недійсним та визнання права власності на частину домоволодіння будинку по праву спадкування, було визнано право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/3 частини будинку АДРЕСА_2 .

05.02.1992 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування, відповідно до умов якого ОСОБА_4 подарував ОСОБА_3 1/3 частину будинку АДРЕСА_2 .

Таким чином, спадкове майно, що складається з 2/3 частин будинку АДРЕСА_2 , належало померлій ОСОБА_3 на підставі рішення народного суду Заводського району м. Миколаєва від 22.03.1988 року, яким за нею було визнано 1/3 частину вказаного домоволодіння, та на підставі договору дарування від 05.02.1992 року, укладеного між нею та ОСОБА_4 , відповідно до якого останній подарував ОСОБА_3 1/3 частину вказаного домоволодіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна право відношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В той же час, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України).

Особи, які є власниками (володільцями) майна і вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм а не боржникові,, можуть звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

В судовому засіданні встановлено, що необхідність в забезпеченні позову, яким на будинок АДРЕСА_2 ухвалою Заводського суду Заводського району від 12.03.1987 рокунакладено арешт, на сьогоднішній день відпала.

Накладений на будинок АДРЕСА_2 арешт порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 та позбавляє її можливості оформити свідоцтво про право власності на спадкове майно.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може біти протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що в подальшому в застосуванні такого заходу забезпечення позову, як арешт майна, відпала потреба, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник адвокат Труба Клавдія Борисівна до ОСОБА_2 про скасування арешту на нерухоме майно підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 265, 268, 280-282, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник адвокат Труба Клавдія Борисівна до Ткач Тетяни Олександрівни про скасування арешту на нерухоме майно задовольнити.

Зняти арешт з будинку АДРЕСА_2 , накладений відповідно до ухвали Народного суду Заводського району б/н від 12.03.1987 року, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №3496488 21.07.2006 року реєстратором Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП відомості відсутні.

Суддя Т.А. Карташева