Справа № 2-952/11
Провадження № 4-с/487/15/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Бобрової І.В., за участю секретаря Тітова А.О., в присутності представника скаржника ОСОБА_1 , приватного виконавця Баришнікова А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_2 на рішення приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича від 22.10.2020 року про опис та арешт майна боржника, -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. від 22.10.2020 року про опис та арешт майна боржника.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 22.10.2020 року приватним виконавцем Баришніковим А.Д. була винесена постанова про опис та арешт майна боржника, відповідно до якої останній описав та наклав арешт на земельну ділянку :01:021:0002 та будівлю, що знаходиться на ній, загальною площею 315,06 кв.м, матеріал фундаменту - камінь бут, матеріал стін - камень черепашник та інше. Проте, скаржник зазначила, що звідки такі дані взяв приватний виконавець невідомо, оскільки ні він ні інші особи, що зазначені у постанові не були присутніми та не оглядали будівлю. Крім того, право власності на вказану будівлю скасовано та вона є самочинно збудованою. Вважає, що постанова приватного виконавця винесена з порушенням норм закону, а отже, є незаконною та такою, що не відповідає дійсності та порушує права боржника. Враховуючи зазначене, ОСОБА_2 звернулася до суду із даною скаргою.

Ухвалою суду від 27.11.2020 року скаргу прийнято до провадження та призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити. Крім того, зазначив, що при проведенні опису та накладення арешту на майно боржника приватним виконавцем було порушено норми ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження», ОСОБА_2 не була повідомлена про проведення виконавчої дії, до опису була внесена будівля, яка не перебуває у власності останньої.

Приватний виконавець в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що опис майна боржника та накладення на нього арешту було проведено відповідно до діючих норм закону. Зазначив, що боржнику направлялися повідомлення про вчинення даної виконавчої дії. Крім того, вказав, що опис проводився саме земельної ділянки, яка є предметом іпотеки, та на якій розташована будівля. Обтяження накладалося відносно земельної ділянки.

Представник стягувача в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги на тій підставі, що при описі майна боржника не було порушено її прав та вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Вивчивши матеріали скарги, матеріали цивільної справи №2-952/11, оцінивши надані суду докази, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч.1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема на підставі, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частина 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Частина 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначає зобов`язання боржника, зокрема, боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Як встановлено в судовому засіданні, заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.10.2011 року, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 14.03.2012 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № СM-SМЕ400/007/2006 в сумі 1 195 442,18 грн., заборгованість за процентами в сумі 312 972,52 грн, пеню у сумі 50 000,00 грн, а всього 1 558 414,70 грн. (один мільйон п`ятсот п`ятдесят вісім тисяч чотириста чотирнадцять грн. 70 копійок.), а також по 710, 00 гривень з кожного судових витрат.

Виконавчий лист щодо виконання вищевказаного рішення суду було видано Заводським районним судом м. Миколаєва 19.04.2012 року.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. від 24.07.2019 року відкрито зведене виконавче провадження №61702940 з примусового виконання, у тому числі, зазначеного виконавчого листа.

Так, відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відтак, виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні дії для виконання рішення суду.

Вимогою від 16.10.2020 року приватний виконавець вимагав боржнику ОСОБА_2 та/або її уповноваженому представнику бути присутньою 22.10.2020 року з 12 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 35.

Вимога відправлялася на адресу боржника, зазначену у виконавчому листі, оскільки іншої адреси боржник не повідомляла приватному виконавцю.

22 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. за участю стягувача та понятих було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, за якою описано та накладено арешт на майно - земельну ділянку площею 0,0202 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер: :01:021:0002, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, приватним виконавцем зазначено, що на даній земельній ділянці розташований магазин (капітальна будівля) літ. К2, загальною площею 315,0 кв.м з його детальним описом.

Стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з ч.5 статті 56 Закону, про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, даючи правову оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що приватний виконавець під час опису та накладення арешту на земельну ділянку діяв в межах наданих йому повноважень, порушень Закону України «Про виконавче провадження» не допустив, боржниця фактично уникає виконання рішення суду, у даному випадку боржниця діяла не добросовісно, не отримуючи надісланих на її адресу документів виконавчого провадження та тривалий час фактично ухиляючись від виконання рішення суду, була обізнана зі своїми борговими зобов`язаннями, присудженими за рішенням суду і про наявність примусового виконавчого провадження, що вимагало від неї добросовісної процесуальної поведінки цікавитися у розумні строки перебігом виконавчого провадження та отримувати кореспонденцію, яка надходить на її адресу, суд приходить до переконання, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Крім того, до посилань представника скаржника щодо порушень з боку приватного виконавця під час складання постанови про опис та арешт майна боржника, зокрема, нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 без проникнення до будівлі, суд ставиться критично, оскільки приватним виконавцем описано та накладено арешт саме на земельну ділянку за вказаною адресою, на якій розташована будівля.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича від 22.10.2020 року про опис та арешт майна боржника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Боброва І.В.