Справа № 204/1498/21
Провадження № 2/204/1059/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Старостенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 22038266 від 29 серпня 2007 року у розмірі 321 818,19 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн., а також стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову вказує на те, що між позичальником, яким є ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 29 серпня 2007 року був укладений Кредитний договір № 22038266, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 49 800,00 доларів США, зі сплатою 13,5% річних. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 49 800,00 доларів США. Крім того, з метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, Банк та ОСОБА_2 уклали Договір поруки № 22038266 від 30 серпня 2007 року, за умовами якого поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов`язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, норми чинного законодавства України наділяють кредитора правом вимагати від поручителя виконання зобов`язань за кредитним договором. 28 грудня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Оксі Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/69, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ПАТ «Оксі Банк», а ПАТ «Оксі Банк» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 22038266 від 29.08.2007 року та Договором поруки №22038266 від 30.08.2007 року. Таким чином, ПАТ «Оксі Банк» наділено правом грошової вимоги до відповідачів, а АТ «Райффайзен Банк Аваль» втратив такі права. 28 грудня 2018 року між ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Оксі Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 22038266 від 29.08.2007 року та Договором поруки № 22038266 від 30.08.2007 року. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідачів, а ПАТ «Оксі Банк» втратив такі права. За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з позичальника станом на 19.12.2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 109 918,63 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19.12.2020 року становить 3 057 760,41 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 45 537,06 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.12.2020 року становить 1 266 768,15 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 58 266,93 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.12.2020 року становить 1 620 892,76 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 6 114,64 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.12.2020 року становить 170 099,50 грн. Станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув отримані від позивача кредитні кошти на підставі Кредитного договору № 22038266 від 29.08.2007 року. Діюче законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриття й виконання виконавчого провадження. Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор дістає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню станом на 19.12.2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості становить 321 818,19 грн. Нарахування трьох відсотків річних проведено на суму 45 537,06 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.12.2020 року становить 1 266 768,15 грн. за період з 19.12.2019 року по 19.12.2020 року і складає 114 116,67 грн. Нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою проведена на суму 45 537,06 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.12.2020 року становить 1 266 768,15 грн. за період з 19.12.2019 року по 19.12.2020 року і складає 207 701,52 грн. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом.

У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі на підставі наявних доказів та матеріалів, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках.

Судом встановлено, що 29 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 22038266, відповідно до умов якого останній отримав кредит на умовах строковості, забезпечення, повернення та плати за користування у розмірі 49 800,00 доларів США на споживчі цілі строком на 72 місяці до 29 серпня 2013 року, зі сплатою відсотків у розмірі 13,5% річних (а.с. 9-14).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 30 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 22038266, відповідно до умов якого ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання перед кредитором відповідати по зобов`язанням боржника ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору № 22038266 від 29 серпня 2007 року, в повному обсязі цих зобов`язань (а.с. 20-21). У пункті 3.1 вказаного Договору сторони договору обумовили, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної заяви, у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно умов укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 Кредитного договору № 22038266 від 29 серпня 2007 року датою остаточного погашення кредиту є 29 серпня 2013 року.

Звертаючись у лютому 2021 року до суду з даним позовом позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» посилається на те, що ОСОБА_1 за період користування кредитними коштами здійснював часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» наголошує на тому, що набуло право вимоги за Кредитним договором № 22038266 від 29 серпня 2007 року та Договором поруки № 22038266 від 30 серпня 2007 року до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на підставі договору відступлення права вимоги № 114/69 від 28 грудня 2018 року, укладеного між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Оксі Банк», та договору відступлення права вимоги від 28 грудня 2018 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У частині 1 статті 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, судом встановлено, що 28 грудня 2018 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним Акціонерним товариством «Оксі Банк» було укладено договір відступлення права вимоги № 144/69, відповідно до якого Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» як первісний кредитор передало (відступило) Публічному акціонерному товариству «Оксі Банк» як новому кредиторові за плату, а новий кредитор прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (портфель заборгованості). Перелік кредитних договорів, боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в Додатку 1 до Договору (Попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною (а.с. 27-35).

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Однак, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що відповідно до Договору відступлення права вимоги № 144/69 від 28 грудня 2018 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» відступило Публічному акціонерному товариству «Оксі Банк» свої права вимоги саме за Кредитним договором № 22038266 від 29 серпня 2007 року, укладеним з ОСОБА_1 , та Договором поруки № 22038266 від 30 серпня 2007 року, укладеним з ОСОБА_2 .

Реєстр боржників, який є невід`ємною частиною вищевказаного договору відступлення права вимоги, позивачем до суду не наданий.

Відповідно до п. 2.2 Договору відступлення права вимоги № 144/69 від 28 грудня 2018 року, відступлення новому кредитору зазначених в Попередньому реєстрі боржників прав вимоги відбувається за умови виконання новим кредитором п. 3.2 Договору, та з моменту підписання сторонами Реєстру(ів) боржників, складних за формою, наведеною в додатку № 2 до договору.

При цьому, згідно з п. 3.2 даного Договору, новий кредитор здійснює оплату загальної вартості (ціни договору) шляхом безготівкового переказу, на рахунок первісного кредитора протягом 5 робочих днів з моменту укладення цього договору.

З викладеного вбачається, що відступлення новому кредитору відбувається за умови здійснення новим кредитором оплати загальної вартості (ціни договору) протягом 5 робочих днів з моменту укладення Договору відступлення права вимоги № 144/69 від 28 грудня 2018 року.

Але, доказів повної оплати Публічним акціонерним товариством «Оксі Банк» ціни договору матеріали справи також не містять.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Отже, відсутність в матеріалах справи Реєстру боржників, який є невід`ємною частиною Договору відступлення права вимоги № 144/69 від 28 грудня 2018 року, а також доказів повної оплати Публічним акціонерним товариством «Оксі Банк» ціни договору, позбавляє суд можливості встановити факт правонаступництва позивача та факт того, чи дійсно Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» передало (відступило) Публічному акціонерному товариству «Оксі Банк» свої права вимоги за Кредитним договором № 22038266 від 29 серпня 2007 року та Договором поруки № 22038266 від 30 серпня 2007 року до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено, що Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» відступило Публічному акціонерному товариству «Оксі Банк» свої права вимоги за Кредитним договором № 22038266 від 29 серпня 2007 року, в якому боржником є ОСОБА_1 , та Договором поруки № 22038266 від 30 серпня 2007 року, в якому поручителем є ОСОБА_2 .

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, у позовній заяві позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» посилається на те, що 28 грудня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за Кредитним договором № 22038266 від 29 серпня 2007 року, в якому боржником є ОСОБА_1 , та Договором поруки № 22038266 від 30 серпня 2007 року, в якому поручителем є ОСОБА_2 .

Так, судом встановлено, що 28 грудня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «Оксі Банк» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за плату належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (портфель заборгованості). Перелік кредитних договорів, боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в Додатку 1 до Договору (Попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною (а.с. 37-44).

Однак, Додаток № 1 до Договору відступлення права вимоги від 28 грудня 2018 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», який би містив перелік кредитних договорів, боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в Додатку 1 до Договору (Попередній реєстр боржників), який є невід`ємною частиною вищевказаного договору відступлення права вимоги, в матеріалах справи відсутній, що позбавляє суд можливості встановити факт передачі Публічним акціонерним товариством «Оксі Банк» Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за Кредитним договором № 22038266 від 29 серпня 2007 року та Договором поруки № 22038266 від 30 серпня 2007 року до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Оцінюючи наданий позивачем Витяг «Реєстр боржників до Договору відступлення прав вимоги від 28.12.2018 р.» суд оцінює його критично та до уваги в якості доказу не бере, оскільки він не містить дати його складання, складений та підписаний самим Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», без засвідчення цього Реєстру боржників підписом та печаткою Публічного акціонерного товариства «Оксі Банк», у зв`язку з чим судом не може вважатися допустимим та достовірним доказом (а.с. 46). При цьому, позивачем перед судом не доведено, що саме вказаний Витяг і є додатком № 1 до Договору відступлення права вимоги від 28 грудня 2018 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», який є невід`ємною частиною вищевказаного договору відступлення права вимоги.

Крім того, у вказаному вище Витягу «Реєстр боржників до Договору відступлення прав вимоги від 28.12.2018 р.» вказана сума заборгованості за кредитним договором № 22038266 від 29 серпня 2007 року без визначення чіткої дати, станом на яку така заборгованість розраховувалася.

Отже, позивачем не доведено перед судом того, що Публічне акціонерне товариство «Оксі Банк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за Кредитним договором № 22038266 від 29 серпня 2007 року та Договором поруки № 22038266 від 30 серпня 2007 року до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За таких обставин, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів того, що Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» відступило свої права вимоги за Кредитним договором № 22038266 від 29 серпня 2007 року та Договором поруки № 22038266 від 30 серпня 2007 року Публічному акціонерному товариству «Оксі Банк», яке в свою чергу в подальшому відступило ці ж права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», суд приходить до висновку про недоведеність факту правонаступництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» прав вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за Кредитним договором № 22038266 від 29 серпня 2007 року та Договором поруки № 22038266 від 30 серпня 2007 року.

Також слід враховувати, що згідно кредитного договору № 22038266від 29 серпня 2007 року укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем - ОСОБА_1 , строк кредитування становив 72 місяці до 29 серпня 2013 року. Однак, матеріали справи не містять жодних доказів щодо звернення кредитодавця до позичальника з вимогою повернення боргу та зміною строку виконання основного зобовязання, щодо погашення боргу позичальником та розміру внесених платежів, щодо звернення до суду з позовами та стягнення боргу згідно рішення суду, щодо перебування виконавчих листів на виконанні у ДВС у зв`язку з його невиконанням боржником. При цьому, з розрахунку заборгованості (а.с. 24) вбачається, що за період з 28.12.2019 року по 19.12.2020 року відповідачу були нараховані відсотки, однак положення про нарахування процентів до дня повернення позики можливо лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, який становить до 29.08.2013 року. Наведені факти у сукупності з іншими встановленим судом обставинами свідчать про те, що позивачем не виконано належним чином свій обов`язок щодо доведення перед судом заявлених позовних вимог та подання в обґрунтування таких вимог достовірних, достатніх, переконливих та належних доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У частині 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Подання позивачем доказів на підтвердження обставин справи є обов`язковим, оскільки в цій частині між сторонами виникає спір про право та такі докази мають значення для ухвалення рішення по справі.

Отже, враховуючи, що позивачем перед судом не доведено, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за Кредитним договором № 22038266 від 29 серпня 2007 року та Договором поруки № 22038266 від 30 серпня 2007 року, суд приходить до висновку про необхідність відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у задоволенні позову.

За таких обставин, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки у задоволенні позовних вимог з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відмовлено, то судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.

На підставі ст.ст. 15, 16, 512, 514, 517, 1049, 1054 ЦК України, та керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 81, 82, 133, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез