ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/605/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 686/31579/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2021 року (суддя Карплюк О.І.).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначалось, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.10.2019 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 розірвано. Вказувала, що у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 в сторін народилась донька ОСОБА_3 . Однак спільне життя з відповідачем не склалось, а тому фактично з народження доньки сторони проживають окремо.

Враховуючи те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, позивач звернулась до суду з позовом і просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки в розмірі 5600 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до її повноліття.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2021 року позов задоволено частково. Вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840 грн 80 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 5600 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Вважає оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим. Вказує, що суд не мав правових підстав визначити відповідачу аліменти в розмірі меншому за мінімальний рекомендований рівень, визначений ч. 2 ст. 182 СК України. Зазначає, що суд, незважаючи на наявні в матеріалах справи документи та докази, не врахував матеріальний стан сторін, призначивши аліменти мінімально рекомендованого рівня. Вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом було неправильно надано правову оцінку доказам та обставинам справи, належним чином не досліджено усіх обставин справи.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.10.2019 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 8).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9).

Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки, яка проживає з позивачкою, не надає.

Згідно з чч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, ч. 1 ст. 141 СК України, встановлюється рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне роз`яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Із положень ч. 1 ст. 184 СК України слідує, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, відповідно до ст. 180 СК України, зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, є працездатною особою, з врахуванням його майнового стану, а також віку дитину, виходячи з мінімальних потреб дитини для її належного забезпечення, а тому суд правильно визначив аліменти у розмірі 2000 грн на утримання дочки щомісячно.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на неналежну оцінку судом усім доказам по справі, оскільки відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. А незазначення в мотивувальній частині рішення мотивів, з яких суд бере до уваги або відхиляє докази, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України, не може бути підставою для скасування чи зміни рішення суду, якщо справа вирішена по суті правильно.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неправильного визначення судом розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, оскільки судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів враховано обставини, передбачені ст. 182 СК України.

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів про спроможність відповідача щомісячно сплачувати аліменти в розмірі 5600 грн. Посилання позивача на перебування відповідача за кордоном та отримання ним за кордоном значного доходу також не підтверджені допустимими доказами.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За повідомленням Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 23.04.2021 № 3333/5/22-01-01-15, наданого на виконання ухвали Хмельницького апеляційного суду від 16.04.2021, інформація про доходи ОСОБА_2 за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 відсутня (а.с. 56, 59).

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявниці з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 , 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 06 травня 2021 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай