Справа № 466/1000/19 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/811/183/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2020 року в складі судді Глинської Д.Б. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,-

встановила:

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

Вимоги обґрунтовував тим, що 05 липня 2018 року з вини ОСОБА_3 сталася дорожньо транспортна пригода на вул. Липинського, 48 у м. Львові, в результаті якої його автомобіль отримав значні механічні пошкодження.

Цивільно правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» згідно з полісу № АМ / 6930672, при цьому страхова сума одному потерпілому за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн., розмір франшизи 2000 грн.

Згідно із висновком судової автотоварознавчої експертизи № 193/18 вартість відновлювального ремонту автомобіля (з придбанням нових запчастин для заміни) становить 118337,25 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 51 303,99 грн. За виготовлення висновку експертизи ним оплачено 2000 грн.

21 грудня 2018 року в якості часткової виплати страхового відшкодування за страховим полісом № АМ/6930671 ПАТ «НАСК «Оранта» перерахувало йому кошти у сумі 28 397,26 грн.

Таким чином, з урахуванням відшкодування заподіяної йому шкоди не у повному обсязі, з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» на його користь підлягають стягненню 7 586,11 грн., розмір яких визначається як різниця між визначеною експертом сумою витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля з урахуванням зносу та раніше частково сплаченою сумою зазначених витрат.

Відповідно, з ОСОБА_3 підлягає стягненню сума заподіяної шкоди 67 033,26 грн., яка визначається як різниця між визначеним експертом розміром заподіяної шкоди (118 337,25 грн.) та визначеним експертом для страховика розміром страхового відшкодування (51 303,99 грн.). Також з ОСОБА_3 підлягає стягненню сума франшизи 2000 грн.

З врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошові кошти у розмірі 69033,26 грн. в якості відшкодування заподіяної джерелом підвищеної небезпеки шкоди, стягнути з ОСОБА_3 на його користь 2000 грн. франшизи за договором страхування, стягнути з ОСОБА_3 на його користь витрати за виготовлення висновку судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 2000 грн., стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на його користь відшкодування майнової шкоди в межах ліміту відповідальності страховика у розмірі 7 586,11 грн. (а.с. 77).

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 2000 грн. франшизи за договором страхування.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в користь ОСОБА_1 7 586,11 грн. в якості відшкодування майнової шкоди в межах ліміту відповідальності страховика.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 296,20 грн. витрат по оплаті судового збору та витрат на правничу допомогу.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в користь ОСОБА_1 1123,47 грн. витрат по оплаті судового збору та витрат на правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з їх безпідставністю.

Рішення суду оскаржив представник позивача ОСОБА_2 , вважає рішення суду в частині відмови у стягненні коштів в якості відшкодування шкоди заподіяної жререлом підвищеної небезпеки, незаконним та необґрунтованим.

Стверджує, що в матеріалах справи наявний висновок судової автотоварознавчої експертизи № 193/18, який є документальним підтвердженням розміру збитків та відповідає всім вимогам ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», однак суд не дослідив висновок експерта.

Так, вартість відновлювального ремонту автомобіля (з придбанням нових запчастин для заміни) становить 118 337,25 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 51303,99 грн.

Таким чином, різниця між визначеним експертом розміром заподіяної шкоди та розміром страхового відшкодування є несплаченою відповідачем.

Покликаючись на те, що майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, зазначає, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Зазначаючи про висновки Великої Палати Верховного Суду України, висловлені у постанові від 04 липня 2018, справа № 755/18006/15-ц, звертає увагу, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе, зокрема у разі, коли розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, і у такому разі обсяг відповідальності обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Окремо звертає увагу на пряму дію норми 1194 ЦК України та встановлення такою обов`язку відшкодування шкоди в особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Стверджує, що незрозумілим залишається обґрунтування суду в частині відмови стягнення з ОСОБА_4 коштів у розмірі 69,033,26 грн., при цьому вважає, що є всі достатні підстави для стягнення такої суми.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2020 року в частині відмови в стягненні коштів у розмірі 67033,25 грн. та 2000 грн. витрат за проведення судової експертизи, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю, стягнути судові витрати.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, сумарний розмір якої не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Виключно бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які вже висловлені, зокрема, у позові заяві та апеляційній скарзі, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц).

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_5 не надано документів, які б підтверджували факт оплати ним відновлювального ремонту, тому у задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 69033,26 грн. відмовив, при цьому, врахувавши, що ПАТ «НАСК «Оранта» провела виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 43 717,88 грн., стягнув з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» в межах ліміту відповідальності страховика у розмірі 7 586,11 грн. з врахуванням того, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля згідно висновку, становить 51 303,99 грн.

Оскільки згідно полісу № АМ/6930671 розмір франшизи становить 2 000 грн., суд зазначив, що відповідач ОСОБА_3 зобов`язаний відшкодувати таку позивачу ОСОБА_1 .

При цьому, суд відмовив у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_3 2000 грн. за виготовлення висновку судової автотоварознавчої експертизи, оскільки такі витрати не підтверджені належними та допустимими доказами, однак враховуючи часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , стягнув на користь останнього з ОСОБА_3 296,20 грн.. а з ПАТ «НАСК «Оранта» 1123,47 грн. судового збору.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено наступні юридично значимі факти та відповідні їм правовідносини.

05 липня 2018 року о 11.45 год. водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ -2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 19 липня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 340 грн (а.с.16).

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.07.2018, а також вина відповідача ОСОБА_3 у цій дорожньо-транспортній пригоді, визначені у постанові Шевченківського районного суду м. Львова від 19.07.2018 року, відтак в силу статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

Цивільно-правова відповідальність може мати місце при наявності складу адміністративного чи кримінального правопорушення. Саме склад адміністративного чи кримінального правопорушення є тим юридичним фактом який породжує правовідносини між порушником і потерпілим та створює певні правомірні вимоги потерпілого та обов`язки порушника відшкодувати шкоду завдану протиправними діями.

В свою чергу, цивільно правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 , як володільця транспортного засобу, була застрахована в страховій компанії ПАТ «НАСК «Оранта», тобто транспортний засіб «ВАЗ -2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 був забезпеченим (а.с. 17).

Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн., а розмір франшизи 2000 грн. (п.5 Полісу).

12.07.2018 у ПАТ «НАСК «Оранта» складено повідомлення про ДТП (а.с. 15).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за цим законом є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону).

Стаття 4 цього закону визначає суб`єктів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, зокрема до таких відносяться страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі.

Згідно із статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, в порядку визначеному законом.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 193/18 від 08 жовтня 2018 року ринкова вартість автомобіля позивача марки «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 333604 грн., а вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля станом на момент огляду 26.09.2018 становить 51 303,99 грн. (а.с.18-24).

При цьому, цим же висновком визначено, що вартість відновлювального ремонту (з придбанням нових оригінальних складових запчастин для заміни) з врахуванням відповідного розрахунку становить 118 337,25 грн. У матеріалах справи наявна ремонтна калькуляція такої суми підписана експертом (а.с. 22, 37-39).

Доказів про те, що відповідачі не погоджувалися із таким висновком, оспорювали його чи намагалися провести свою оцінку пошкодженого автомобіля, матеріали справи не містять, апеляційному суду таких не надано.

Згідно із заявою від 27.11.2018 позивач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з вимогою про виплату виплату страхового відшкодування в розмірі 51303,99 грн., яке обгрнутовував висновком експертизи, копію якого долучив страховику (а.с. 44).

Цього ж дня позивач скерував заяву з вимогою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і ОСОБА_6 , як винній особі, просив відшкодувати йому 127701,25 грн., з яких 118337,25 грн. вартість відновлювального роменту, 2000 грн. вартість експертизи та 7364 грн. моральна шкода (а.с. 47).

Із скріншоту картки «Універсальна» вбачається, що 21.12.2018 позивачу було зараховано 28397,26 грн. в якості страхового відшкодування від ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (а.с. 50).

В подальшому, 15.02.2019 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» нарахувало ОСОБА_1 ще 15320,62 грн. страхового відшкодування, що підтверджується скріншотом з картки «Унверсальна» (а.с. 78).

Зазначені обставини сторони не заперечують, відтак такі в силу вимог ст. 82 ЦПК України не доказуються.

Звертаючись із позовною заявою позивач вважає, що має право на відшкодування різниці між сумою відновлювального ремонту та страховою виплатою, яку просить стягнути з винної особи, достягнути 7 586,11 грн. в якості відшкодування майнової шкоди в межах ліміту відповідальності страховика з врахуванням вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля у розмірі 51 303,99 грн. згідно висновку експертизи, стягнути з винної особи розмір франшизи та вирішити питання судових витрат.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7 погодився щодо вимоги про стягнення франшизи з його довірителя, при цьому покликаючись на відсутність відповідних доказів та відповідне нормативне регулювання, просив відмовити у стягненні суми відновлювального ремонту з врахуванням суми матеріального збитку та витрат за проведення експертизи (а.с. 99).

ПАТ «НАСК «ОРАНТА» просило відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі до товариства. Пояснення обґрунтовані тим, що страхове відшкодування виплачене за мінусом франшизи (а.с. 138-139).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За приписами статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МСТБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно із п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу.

Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Такий розрахунок здійснюється згідно із Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Як вже зазначалося, страховик ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатив позивачу ОСОБА_1 , як потерпілій особі, страхове відшкодування на загальну суму 43717,88 грн., зазначену суму позивач отримав ще до звернення з даним позовом.

Таким чином, вимога позивача та висновок місцевого суду в частині необхідності стягнення з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в його користь 7 586,11 грн. в якості відшкодування майнової шкоди є підставними та обґрунтованими, оскільки така сума з врахуванням попередньо сплаченої страховиком є в межах ліміту відповідальності страховика та у сукупності становить 51 303,99 грн., як матеріального збитку завданого власнику автомобіля станом на момент огляду 26.09.2018.

Що стосується вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача коштів у розмірі 69033,26 грн. в якості відшкодування шкоди винною особою, що складає різницю між розміром відновлювального ремонту і сумою страхового відшкодування, яку позивачем покладено на страховика, колегія суддів враховує таке.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що виплачена страховиком сума не в повній мірі покриває вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, з врахуванням проведеної калькуляції.

Як зазначалося вище, спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту

Статтями 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку виплата здійснюється у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі та відшкодовується у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи ; - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Враховуючи наведене та добровільну сплату страховиком позивачу страхової виплати, з врахуванням рішення суду про стягнення частини такої в примусовому порядку, колегія суддів приходить переконання про підставність позовних вимог в частині стягнення на користь позивача, як потерпілого, різниці між вартістю відновлювального ремонту (з придбанням нових оригінальних складових запчастин для заміни) 118 337,25 грн., визначеної у висновку судової автотоварознавчої експертизи № 193/18 від 08 жовтня 2018 року, і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), як сумою матеріального збитку завданого власнику автомобіля з врахуванням його фізичного зносу 51 303,99 грн., що складає 67033,26 грн., а не 69033,26 грн., як про це просив позивач, помилково включивши до такої суми розмір франшизи, незважаючи на те, що просив стягнути таку з відповідача окремо.

Наведене свідчить про підставність апеляційної скарги в цій частині та необхідність скасування оскаржуваного рішення у відповідній частині, з ухваленням нового рішення про задоволення такої вимоги.

Поряд з цим, як у суді першої інстанції так і на стадії апеляційного перегляду, позивач ОСОБА_1 не надав суду належних доказів на підтвердження понесення витрат на проведення експертизи, тому висновок районного суду про відмову у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_3 2000 грн. за проведення судової автотоварознавчої експертизи відповідає вимогам закону.

Що стосується оскаржуваного рішення в частині вирішення питання судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів важає, що рішення в цій частині необхідно скасувати з ухваленням нового рішення, оскільки суд першої інстанції помилково стягнув такі витрати сумарно із сплаченим судовим збором, розподіливши їх пропорційно до задоволених вимог між відповідачами.

Оскільки на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, стороною позивача подано договір про надання правової (правничої) допомоги від 23.11.2018, протокол узгодження розміру гонорару (вартості послуг) адвоката за Договором про надання правової (правничої) допомоги від 23.11.2018, рахунок - фактура №13 від 18.09.2019 та копія квитанції від 25.10.2019, відтак саме такі витрати на правову допомогу на загальну суму 11 000,00 грн. підлягають пропорційному розподілу між відповідачами.

Будь яких заперечень стосовно того, що така сума витрат на правову допомогу не відповідає спірним правовідносинам чи критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), відповідачі не подали.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2020 року в частині відмови у стягненні ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 67033 (шістдесят сім тисяч тридцять три) гривень 26 копійок, як різницю між вартістю відновлювального ремонту і страховою виплатою.

Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 9790 (дев`ять тисяч сімсот дев`яносто) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в користь ОСОБА_1 1210 (одна тисяча двісті десять) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в користь ОСОБА_1 103 (сто три) гривень 34 копійок судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 836 (вісімсот тридцять шість) гривень 00 копійок судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1254 (одна тисяча двісті п`ятдесят чотири) гривень 00 копійок за подання апеляційної скарги.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 27 квітня 2021 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк