Номер провадження: 22-ц/813/3619/21
Головуючий у першій інстанції Сувертак І.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство безпеки «Центр» у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство безпеки «Центр» (третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 ) про відшкодування шкоди, завданої злочином, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Сувертак І.В. 12 лютого 2020 року у м. Одеса, -

встановила:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство безпеки «Центр» матеріальної та моральної шкоди, завданих скоєнням ДТП працівником відповідача - ОСОБА_2 , та просила стягнути з ТОВ «Агенство безпеки «Центр» суму матеріальної шкоди у розмірі 69 652 грн. 75 коп. та моральну шкоду у розмірі 98 625 грн. 93 коп.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що ОСОБА_2 , близько 21 години 10 хвилин 07 вересня 2015р., знаходячись в трудових відносинах з ТОВ «Агенція безпеки «Центр», виконуючи свої службові обов`язки, керуючи технічно справним автомобілем «Део-Ланос» д/н НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Біном - Юг», який знаходиться в оренді у ТОВ «Агенція безпеки «Центр» на підставі договору оренди, рухаючись по вул. Ак. Заболотного, біля будинку 67/2, отримав службовий виклик та вирішив здійснити маневр лівого розвороту у забороненому для цього місці, оскільки проїжджа частина мала по дві смуги руху в одному напрямку, позначені дорожньою розміткою у вигляді подвійної суцільної смуги, почав виконувати маневр лівого розвороту, не надав перевагу у русі автомобілю «Шкода-Фабия» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався позаду у попутному напрямку, з боку Дніпропетровської дороги у напрямку вул. Ак. Сахарова, у лівій смузі, що призвело до зіткнення вказаних транспортних засобів.

В результаті ДТП позивачу ОСОБА_1 були заподіяні тілесні ушкодження, які відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 2197 від 23 вересня 2015 року, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2018 р. ОСОБА_2 був звільнений від кримінальної відповідальності.

Як зазначено ОСОБА_1 у позовній заяві, діями відповідача позивачу було заподіяно майнової шкоди у вигляді витрат на придбання ліків; необхідності укладення Договору про надання послуг з ОСОБА_4 , яка виконувала роботу як няні так і хатньої робітниці; додаткових витрат на таксі та на оренду автомобіля; також, після ДТП автомобіль був вилучений у ОСОБА_1 та поставлений для зберігання на спеціальний майданчик, що розташований на вул. Аеропортовська, 29-в, витрати на зберігання та перевозку автомобіля склали 1365,50 грн.

З метою отримання експертної оцінки по визначенню вартості збитку, завданого внаслідок ДТП, позивач звернулась до експерта Лузанова О.П. , був укладений Договір на проведення експертної оцінки майна № 3609 від 12 квітня 2016 р. та отриманий Висновок № 3609 від 16 квітня 2016 р., в котрому зазначено, що вартість матеріальної шкоди, що спричинена власнику автомобіля Шкода Фабия р/н НОМЕР_2 , 2008 р.в., пошкодженого в результаті ДТП, станом на 10 квітня 2016р. становила 65 077,02 грн., вартість відновленого ремонту становить 113 754,40 грн., за проведення експертної оцінки було оплачено 500, 00 грн.

З врахуванням того, що цивільна відповідальність власника автомобіля була застрахована в ПАТ «ХДІ страхування», страхова компанія відшкодувала ОСОБА_1 шкоду в розмірі, яка передбачена страховим полісом, у розмірі матеріальної шкоди 49 713,75 грн. та моральної шкоди у розмірі 1 374,07 грн.

Також, позивач просила стягнути з ТОВ Агенство безпеки «Центр» суму моральної шкоди у розмірі 98 625 грн. 93 коп.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство безпеки «Центр» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 64 040 грн. 65 коп. та моральну шкоду у розмірі 3 000 грн. 00 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство безпеки «Центр» на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство безпеки «Центр», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що сторона відповідача не погоджується із висновком спеціаліста, який міститься у матеріалах справи; судом першої інстанції у задоволенні клопотання відповідача безпідставно відмовлено; особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність за страховим полісом від 07 серпня 2015 року, є ТОВ "Біном-Юг", а не ТОВ "АБ "Центр", і таким чином, суд вирішив питання про права та обов`язки особи, яка не була притягнута до участі у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційних скарг в письмовому провадженні, дослідивши наведені в них доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство безпеки «Центр» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 64 040 грн. 65 коп., суд першої інстанції виходив з того, що згідно експертного Висновку № 3609 від 16 квітня 2016 р., вартість відновленого ремонту автомобіля Шкода Фабия р/н НОМЕР_2 , 2008 р.в. становить 113 754,40 грн. Різниця між вартістю відновленого ремонту автомобіля Шкода Фабия та виплаченим страховою компанією ПАТ «ХДІ страхування» страхового відшкодування у розмірі 64040 грн. 65 коп., на думку суду, повинна бути відшкодована ТОВ «Агенство безпеки «Центр».

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитись з таким висновком суду, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Крім того відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27 березня 1992 року № 6, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Пунктом 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку Страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За правилами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , близько 21 години 10 хвилин 07 вересня 2015р., знаходячись в трудових відносинах з ТОВ «Агенція безпеки «Центр», виконуючи свої службові обов`язки, керуючи технічно справним автомобілем «Део-Ланос» д/н НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Біном - Юг», який знаходився в оренді у ТОВ «Агенція безпеки «Центр» на підставі договору оренди, рухаючись по вул. Ак. Заболотного, біля будинку 67/2, отримав службовий виклик та вирішив здійснити маневр лівого розвороту у забороненому для цього місці, оскільки проїжджа частина мала по дві смуги руху в одному напрямку, позначені дорожньою розміткою у вигляді подвійної суцільної смуги, при цьому заходів, що виключають виникнення аварійної ситуації не вжив, не переконався у безпеці свого маневру, уважним не був, за дорожньою обстановкою не стежив, почав виконувати маневр лівого розвороту, не надав перевагу у русі автомобілю «Шкода-Фабия» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався позаду у попутному напрямку, з боку Дніпропетровської дороги у напрямку вул. Ак. Сахарова, у лівій смузі, що призвело до зіткнення вказаних транспортних засобів.

В результаті ДТП позивачу ОСОБА_1 були заподіяні тілесні ушкодження, які відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 2197 від 23 вересня 2015 року, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (а.с. 4-6).

Враховуючи вищевикладене, факт винуватості ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 07 вересня 2015 року є встановленим, і вказане не спростовується сторонами.

З метою отримання експертної оцінки по визначенню вартості збитку, завданого внаслідок ДТП, позивач звернулась до експерта Лузанова О.П. , з яким уклала Договір на проведення експертної оцінки майна № 3609 від 12 квітня 2016 р. Згідно отриманого експертного Висновку № 3609 від 16 квітня 2016 р., було встановлено, що вартість матеріальної шкоди, яка спричинена власнику автомобіля Шкода Фабия р/н НОМЕР_2 , 2008 р.в., пошкодженого в результаті ДТП, станом на 10 квітня 2016р. становить 65 077,02 грн., вартість відновлювального ремонту становить 113 754,40 грн. Окремо експертом було зазначено, що у даному випадку, дійсна ринкова вартість автомобіля становить 139 276, 80 грн., та вона більша вартості відновлювального ремонту, яка складає 113 754, 40 грн. У такому випадку, матеріальна шкода визначається за формулою, зазначеною у експертному висновку, та становить 65 077, 02 грн. (а.с. 19-36).

Таким чином, саме сума у розмірі 65 077, 02 грн. становить вартість матеріальної шкоди, яка була спричинена власнику автомобіля Шкода Фабия р/н НОМЕР_2 , і вказане не було враховано судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення.

Оскільки цивільна відповідальність власника автомобіля була застрахована в ПАТ «ХДІ страхування», страхова компанія відшкодувала ОСОБА_1 шкоду в розмірі, що передбачений страховим полісом, у розмірі матеріальної шкоди 49 713,75 грн. та моральної шкоди у розмірі 1 374,07 грн.

При цьому, страховою компанією, при складенні Розрахунку суми страхового відшкодування від 26 травня 2016 року, також було застосовано коефіціент фізичного зносу автомобіля, та визначено розмір матеріального збитку у сумі 60 481, 62 грн. (а.с. 178).

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що відповідачем ТОВ «Агенство безпеки «Центр» на користь позивача має бути відшкодована різниця між матеріальною шкодою, заподіяною власнику автомобіля Шкода Фабия р/н НОМЕР_2 у розмірі 65 077, 02 грн. та виплаченим страховою компанією ПАТ «ХДІ страхування» страховим відшкодуванням у розмірі 49 713 грн. 75 коп., що становить 15 363, 25 грн.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 64 040 грн. 65 коп., не у повному обсязі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи у цій частині, у зв`язку із чим рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року частині стягнення на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 64 040 грн. 65 коп. підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача шкоди, що спричинені тілесними ушкодженнями ОСОБА_1 та потягли додаткові витрати на придбання ліків, найм няні, оренду автомобіля та ін., то суд першої інстанції вірно вважав вказані позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. В цій частині рішення не оскаржується.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди маж визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

В даному випадку, приймаючи до уваги посилання позивача на спричинення йому моральної шкоди та враховуючи те, що у зв`язку із протиправними діями позивачу довелося докладати значних зусиль для відновлення його порушеного права, що стало причиною моральних страждань, суд погодився з вимогами позивача про необхідність відшкодування такої моральної шкоди, та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги частково, шляхом стягнення моральної шкоди у розмірі 3 000 гривень, оскільки зазначена сума є співмірною із завданою шкодою.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору по справі, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. судом стягнуто на корить держави з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство безпеки «Центр».

Колегія суддів вважає безпідставним посилання у апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство безпеки «Центр» про те, що особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність за страховим полісом від 07 серпня 2015 року, є ТОВ "Біном-Юг", а не ТОВ "АБ "Центр", і таким чином, суд вирішив питання про права та обов`язки особи, яка не була притягнута до участі у справі.

Колегія суддів зауважує, що моральна та матеріальна шкода повинна відшкодовуватись ТОВ «Агенство безпеки «Центр», оскільки ОСОБА_2 в момент ДТП виконував свої трудові обов`язки в зазначеному ТОВ, а згідно ч.1 ст. 1172 ЦК України, саме юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин та законом який підлягає застосуванню, у зв`язку із чим рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року в частині стягнення з ТОВ «Агенство безпеки «Центр» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 64 040 грн. 65 коп. підлягає зміні. В іншій частині рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство безпеки «Центр» - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року - змінити в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство безпеки «Центр» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 64 040 грн. 65 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство безпеки «Центр» (65023, м. Одеса, вул. Новосельського, буд. 64, ідентифікаційний код юридичної особи 38478454) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду у розмірі 15 363, 25 гривень.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 травня 2021 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе